76 Mötet den 2 februari 1901. 



Oribata Lucasii Nie. har tillsvidare blifvit anträffad i Frank- 

 rike, där den först beskrefs, i England och Algier. De nu ifråga- 

 varande exemplaren af arten skilja sig från den förut beskrifna 

 typen däri, att de pseudostigmatiska borsten, hvilka för arten 

 äro karaktäristiska genom sitt långa bakåt böjda skaft och lan- 

 settformiga hufvud, hos vår form äro fmtludna, i stället för 

 glatta som hos den allmänna typen. För öfrigt äro karaktärerna 

 de samma som hos den allmänna typen, nötbrun färg, smala 

 lameller utan tvärlamell. Angående dess förekomstsätt finnes 

 intet närmare angifvet, än att det varierar. Dock är en sådan 

 förekomst i massa, som den ofvan beskrifna städse högst säll- 

 synt bland oribatiderna i allmänhet, Uksom det tillsvidare ej 

 torde hafva förekommit, att någon medlem af oribatidfamiljen 

 uppträdt som verkligt skadedjur. O. Lucasii är för öfrigt an- 

 träffad på ett par andra ställen i Finland i enstaka exemplar å 

 mörka fuktiga lokaler tillsamman med andra oribatidformer. 



Rektor Axel Arrhenius demonstrerade ett af amanuens 

 Lindberg bland museets ruderatväxter uppdagadt exemplar af 

 Epilohiiim hypericifolium, insamladt redan 1883 i Helsingfors Bo- 

 taniska trädgård af Axel Lindfors samt bestämdt af Th. Sselan. 

 Fyndet egde intresse emedan det visade att nämnda art åtmin- 

 stone tjugo år innehaft sin nuvarande växtplats. 1 öfrigt hän- 

 visade herr Arrhenius till sin lilla uppsats om denna art i Med- 

 del. h. 19. (1893) s. 115. 



Föredrogs 



Ueber die Samenverbreitung bei Nuphar luteum 



von 

 A. Luther. 



Bekanntlich öffnet sich die Frucht von Nui^har in der 

 Weise, dass das Fruchtfleisch infolge von Wasseraufnahme an- 

 schwillt und erst eine Loslösung der Frucht vom Stiele, darauf 

 ein unregelmässiges, von unten nach oben fortschreitendes Auf- 



