Mötet den 3 april 1901. 9&' 



känd och fruktad för den stora förhärjning den stundom för- 

 orsakar på nyttiga träd och buskar, nämligen den s. k. Löfskogs- 

 nunnan eller trädgårdsnunnan Ocneria dispar L. 



Ett han-exemplar af denna fjäril togs vid Åbo redan i 

 september 1899 af studeranden G. A. Wahlström, hvilken redan 

 förut lemnat några viktiga bidrag till vår fjärilfauna. Att exem- 

 plaret, hvilket godhetsfullt blifvit föräradt till finska samlingen, 

 verkligen är utkläckt i landet och ej såsom fjäril af storm bhfvit 

 till vårt land öfverfördt från grannländer t. ex, Sverige, där den 

 på senare tid träffats talrikare, framgår däraf att dess fransar 

 äro tämligen oskadade. Efter all sannolikhet har fjäriln blifvit 

 öfverförd antingen såsom puppa, larv eller ägg med lefvande 

 växter t. ex, fruktträd eller bärbuskar, hvilka som bekant i 

 stor mängd importeras till södra Finland, Ingenting synes dock 

 hindra den att här fortplanta sig och förökas, så att den blifver 

 skadlig, och ber jag därför att här med några ord karaktärisera 

 arten, så att den lätt kan igenkännas. 



Trädgårdsnunnan hör till spinnarefjärilarna Bomhyces, har 

 således en tjock, hårig kropp. Könen äro mycket olika hvar- 

 andra, hvilket gifvit anledningen till benämningen. Hannen är 

 mycket mindre, 4 — 5 centimeter mellan vingspetsarna, till färgen 

 ljusgrå med talrika mer eller mindre utbredda svarta teckningar 

 på halskragen och framvingarna, på hvilka man kan urskilja en 

 långsträckt fläck längs costalkantens bas, 4 isolerade fläckar nära 

 basen, ett flerböjdt inre tvärstreck, mer eller mindre tydliga 

 skuggningar tvärs öfver midtelfället, en rad af tydliga bågböjda 

 fläckar i våglinien samt punkter vid fransarnas bas. Antennerna 

 äro tämligen långa, på undre sidan prydda med två rader långa 

 och fina, håriga kamtänder, som sträcka sig ända till den korta, 

 uppåt böjda spetsen. 



Honan stor med utvidgad bakkropp, ända till 9 centimeter 

 mellan vingspetsarna, gulaktigt hvit; framvingarna med glesa, 

 mer eller mindre otydliga, afbrutna och oregelbundna, landade 

 tvärstreck samt kantpunkter kring vingspetsen och längs utkan- 

 ten, af svartaktig eller svartbrun färg. Bakkroppens sista seg- 

 ment äro betäckta af mycket täta gulbruna ullhår, med hvilka 



