100 Mötet den 3 april 1901. 



af »gösfrö». Fiskar behäftade med »frö» anses af somliga för 

 odugliga till förtäring. 



Lernoeopoda extumescens. 9 »Hufvudet» långsträkt, till- 

 spetsadt, närmast päronformadt. Bakkroppen ytterst starkt an- 

 sväld, så godt som klotrund. Segmenteringen otydlig. Ägg- 

 säckarna korf-formade, nästan jämntjocka, i båge uppåtböjda, 

 följande kroppens former åt. De innesluta 4 å 5 rader ägg. 

 Främre (inre) maxillarfötterna tydligt treledade, ändleden i spet- 

 sen visande en svag krokböjning. Bakre maxillarfötterna, »fäst- 

 armarna», vid basen starkt ansvälda, i öfrigt alldeles raka, ej 

 nämnvärdt afsmalnande. Fästskålen stor, rund, svagt hvälfd, 

 genom ett långt, jämnbredt skaft förenad med fästarmarna. Fär- 

 gen gulgrå. Längd 9 ä 10 mm. 



Arten förekommer sparsamt hos Coregonus-arler. Den an- 

 träffas städse på gällockets insida, så nära basen som möjligt. 

 I motsats till de båda föregående, hvilka alltid uppträdde uti 

 stora mängder på samma värd-djur, förekommer L. extumescens 

 i enstaka exemplar, aldrig mera än en individ under hvartdera 

 gällocket. 



Samtliga ofvan anförda copepoder, till hvilka jag framde- 

 les skall återkomma, äro anträffade på fiskar, infångade uti Hel- 

 singfors skärgård sommaren 1900. 



Magister A. K. Cajander föredrog, under framläggande af 

 exemplar, om följande anmärkningsvärda växter från ostligaste 

 delen af Fennoskandia och angränsande delar af norra Ryssland: 



1. Petasites laevigatus 'heterophyllus n. subsp.^) På strän- 

 derna af Onega-floden förekommer allmänt och ymnigt en Pe- 

 tasites-f orm, som synes stå närmast P. Icevigatus, men som dock 

 afviker i flera hänseenden så betydligt från densamma, att den 

 är förtjänt att upptagas såsom en skild underart (eller möjligen 

 såsom ett särskildt species). 



^) Utförligare diagnos öfver Petasites * heter ophyllus, Euphrasia one- 

 gensis samt Elymus arenarius x Triticum repens kommer senare att in- 

 lämnas till Sällskapets publikationer. 



