40 Brenner, Taraxacum officinale-former i Finland. 5. XI. 1904. 
13, samt hos patulum 18 eller 20—22, mindre ofta 11—17 
eller 19, men af intermedium hafva tillsvidare här anträffats 
exemplar med fjäll varierande emellan 13 och 25, hos flertalet 
dock 18, alltså tal gemensamma med dem hos de öfriga for- 
merna. Fjällens antal är ock stundom svårt att fastställa af orsak 
att dubbelfjäll ofta förekomma. 
Af det som här framhållits synes sålunda framgå, att de 
i fråga varande formerna bilda en sammanhängande serie af 
T. officinale-former, nämligen i ordningsföljd genuwinum, unei- 
natum, intermedium, patulum och möjligen äfven Gelertii, de 
tre första med tydligare spiralställda smala, nästan jämnbreda 
eller syllika, mer eller mindre nedåt riktade — vågrätt utstående 
ytterholkfjäll (figg. a—e), de två senare åter med tätare anhopade 
korta och breda, jämnbredt eller lancettlikt äggrunda, svagt 
nedböjda eller vågrätt utstående — löst uppåt riktade ytterholk- 
fjäll (figg. £, g, h). Åtminstone hos de fyra först nämn da äro ytter- 
holkfjällen af en likartadt örtartad konsistens och mot spetsen 
jämnt afsmalnande, hvaremot desamma hos T. levigatum (ery- 
throspermum Andrz.) och dess former äro hvitt eller rödlätt 
hinnkantade och vanligen äggrunda med tvärt hopdragen spets. 
De förra äro sålunda, såsom äfven frukterna utvisa, med hvar- 
andra mycket nära besläktade och utgöra sannolikt, T. Gelertii 
möjligen undantagen, endast varieteter af samma art, T. offi- 
cinale, hvilket äfven den ofvan nämnda förekomsten af dem 
förbindande tvifvelaktiga exemplar synes utvisa. 
Den allmännaste af dessa former är genuinum, ymnigt 
förekommande pä odlad mark samt invid människoboningar 
och odlingar. Icke mindre allmän är var. patulum pä samma 
slags lokaler som föregående. Därnäst var. uncinatum, ganska 
allmän pä fastare mark, i parker, skogar och betesmarker samt 
pa sjöstränder. Intermedium däremot är hos oss tillsvidare 
känd endast från Helsingfors pä berg och gräslindor. ! 
' Sommaren 1905 äfven observerad i Ingå. 
