124 Brenner, Förändringar i Helsingfors stads flora. 3. IV. 1905. 
toriibyggnad nu stä, äfvensom Botaniska trädgärden, Kajsaniemi 
och andra ännu obebyggda delar, hela Estnäs-halfön bebyggd; 
Gloviken hade, tack vare dess användning som afstjälpnings- 
plats för allslags affall och förbrukadt gods, dragit sig tillbaka 
till det nuvarande Järnvägstorget, som dä var en vass- och 
säfbevuxen sumpmark, med tillräckligt vatten likväl för att pä 
höstvintern kunna tjäna som skridskobana, medan kvarteren 
närmast i söder och sydväst t. o. m. Studenthustomten utgjordes 
af bottenlösa dypölar eller plantager, och det fria vattnet gick 
upp till det nuvarande lokomotivstallet; pä Helsingnäs hade väl 
de tidigare här anlagda äkrarna och grönsaksodlingarna samt 
trädgårdarna fått gifva vika för de nybyggda stadsdelarna Kam- 
pen och Nystaden, dock voro ännu större delarne af Kampen, 
Gräsviks- och Sandvikstrakten-, Johanne-, Tärn-, Jungfru- och 
Ulrikasborgsbergen, äfvensom västra delen af Ulrikasborgs brunns- 
park oplanerade och obebyggda samt delvis med martallar, 
björk- och videbuskar bevuxna, medan den nuvarande Rödbergs- 
stadsdelen, liksom den västra, mot Södra hamnen liggande delen 
af Estnässkatan och den därifrån i sydväst genom ett smalt 
sund skilda Lökholmen, numera förenade under namnet Skatud- 
den !, voro bebyggda med låga kojor, på hvilkas med en riklig 
moss- och gräsvegetation klädda torftak bland annat Allium 
schoenoprasum, Sedum acre och telephium,» Silene viscosa och 
Echinospermum lappula bidrogo till prydnaden. På Ulrikas- 
borgsberget, sa benämndt efter ett härstädes i slutet af 1740- 
talet befintligt försvarsverk Ulrikasborg, anträffades ännu spär 
af detta fäste i form af branta, i berget huggna klippväggar 
och fördjupningar samt murbruksgrus, hysande nägra sällsynta 
kalkmossor och lafvar, allt detta nu af hitsläpad jord öfvertäckt, 
utjämnadt och utplänadt. Den under åren 1834—1838 i ett 
al- och videkärr samt pä »ödsliga bergsträckor med ljung, starr- 
gräs, enris och vattenpussar mellan klipporna» anlagda Ulrikas- 
borgs brunnspark befann sig ännu i sin barndom, med naturlig 
! Sedan 1840-talet genom en i berget sprängd kanal skild från den 
öfriga staden. 
