162 Årsmötet den 13 maj 1905. 
Årsmötet den 13 maj 1906. 
Ordföranden, professor J. A. Palmen uppläste följande 
Ärsberättelse öfver Sällskapets verksamhet 1904-1905. 
De senast förgångna tiderna hafva bragt med sig lärdomar 
af största vikt för hela vårt land. Vi ha erfarit, att efter en 
period af utveckling och fruktbar verksamhet kan komma en 
period af motgångar, som hota med undergång eller åtminstone 
stagnation. Vi ha också lärt oss hvilka resultat, som kunna 
uppstå, i fall betydande inre oenighet härskar. Särskildt har 
det förgångna året varit det hotfullaste af alla. Men stormbyn 
har åtminstone för ögonblicket bedarrat. Ännu är hela vårt 
samhälle lugnt och beredt att gå framtiden till möte. Det hela 
har naturligtvis lidit, men ännu icke ohjälpligt. Hvad särskildt 
våra vetenskapliga samfund beträffar, så ha deras yttre villkor 
ännu icke tagit skada. Ty de kunna tryggt sätta sig öfver den 
utslungade beskyllningen, att under alla möten hafva bedrifvit 
något helt annat än vetenskaplig forskning. Däremot ha några 
ät det praktiska riktade fria föreningar blifvit bragta i en kri- 
tisk ställning, emedan deras statsanslag helt och hållet eller 
delvis indragits. Märkligt nog har detta händt de två ekono- 
miska sällskap, som i afseende å sina objekt stå Sällskapet pro 
Fauna et Flora närmare än andra, nämligen Fiskeriföreningen 
och Forstföreningen. Mä vi hoppas, att båda skola återvinna 
sina förra positioner. Men må vi tillika af det inträffade taga 
anledning att i god tid klargöra situationen för oss själfva, i 
händelse året 1906 skulle medföra äfven åt vårt samfund afslag 
på anhällan om fortsatt anslag. Till dess kan emellertid värl- 
den se nog så mycket annorlunda ut, än för ett år sedan. Svåra 
askväder hafva ju också ett slut, och deras kraftiga elektriska 
urladdningar pläga tvärtom ozonisera luften, så att djur och 
växter efteråt känna sig lifligt styrkta till ännu mera energisk 
lifsverksamhet än tillförene. 
