2. XII 1905. Palmén, Naturalhistoriens ställning i Finlands läroverk. 35 
dess studium otvifvelaktigt under alla skolåldrar uppöfva ob- 
servationsförmågan och ge anledning till en verksamhet, som 
kan binda de ungas intresse. Sommarferierna bli ej någon 
lättjefull hvilotid, hvarunder dåliga romaner läsas, utan hvilo- 
tiden gagnar både kropp och själ. Och på de högre klas- 
serna kunna feriernas arbeten medföra till och med strån till 
forskarenas stack. 
Men såsom sagdt, för närvarande ställer skolan själf det 
största hindret i vägen för elevens naturliga utveckling i na- 
turalhistoria. 
Att lärarenas ställning också är abnorm, är äfven en följd 
af samma skolorganisation. Undervisningen måste på 3—5 
klasserna vara den elementäraste, och en sådan tror man lära- 
ren kunna ge, om han själf har blott elementär naturalhistorisk 
bildning. Ämnet förmenas kunna stökas undan på ett fåtal 
timmar, färre än som tillkomma lektorer, och dylika finnas där- 
för endast i få läroverk. Undervisningen är i stället i de flesta 
kombinerad med andra ämnen, exempelvis matematik — lyck- 
ligtvis numera ej med sådana som allmän historia o. d. —, 
och vid utnämningar spelar detta läroämne ibland en betyd- 
ligare roll än naturalhistorien. Följden blir, att dylika kom- 
binerade tjänster ofta måste förgäfves anslås ånyo lediga, af 
brist på fullt kompetenta sökande, och kanske till slut besät- 
tas med matematiker. Detta beror icke därpå, att i landet 
skulle råda brist på dugliga naturalhistoriker. Det är själfva 
systemet att kombinera läroämnen som är felaktigt. Det bör 
så snart som möjligt ändras. 
Antalet lektionstimmar är dessutom ingalunda för litet 
för att inrätta egna lektorat i naturalhistoria uti alla högre läro- 
verk. För det första blir antalet timmar ökadt, när ämnet får 
sin naturliga utsträckning till högsta klass. För det andra 
måste medräknas all tid, som går åt till vård och granskning af 
läroverkets och elevernas samlingar och till exkursioner, odlings- 
försök o. d. Och för det tredje bör undervisningen i fysisk 
geografi, som delvis redan anordnats, lämnas i naturalhistorie- 
lärarens händer och här taga modern gestalt. Det lider intet 
tvifvel, att lektorerna 1 naturalhistoria och geografi få mera än 
