48 Häyren, Tva fall af sammanväxning hos träd. 2. XII. 1905. 
undan.!) Slutligen har sammanväxning kommit till stånd, 
och 1 större utsträckning särskildt på det ställe, där kvisten 
böjer sig in 1 stammen. På andra ställen inskjuta bark- och 
näfverpartier, såsom närmare framgår af fig. 3. 
Efter sammanväxningen har en stor del af den näring, 
som transporterats uppåt genom kvisten, tagit sin väg från denna 
upp till stammen och kanske främst till grenen, som är ovan- 
ligt tjock i jämförelse med hufvudstammen. På grund häraf 
har den öfre fria delen af kvisten förtvinat och icke mycket 
tillvuxit i tjocklek. Å andra sidan har den nedåtgående saft- 
strömmen tillfört kvistens nedre del en betydlig näringsmängd, 
och detta torde vara förklaringen till den omständigheten, att 
kvisten strax innan den inträder i stammen är omkr. 11 mm 
i diameter, medan den litet längre ned är blott 8 mm i diam. 
och där den träder ut frän stammen endast omkr. 5 mm i 
diam. Samma förhällande har enligt ett meddelande af O. G. 
Petersen?) iakttagits hos en bok inom Brahetrolleborg forst- 
distrikt i Danmark. Boken bar en medels en mindre gren fast- 
vuxen, frän samma bok ursprungligen utgäende gren, som 
hade blifvit afhuggen invid förgreningsstället. Den mindre 
grenen mätte tätt invid bokens stam 32 cm i omkrets, pä 
midten 27 cm och invid den hängande grenen 26!/, emi 
omkrets. 3) 
Såren i grenvinkeln medförde öfvervallningsbildnigar, 
hvilka, då kvisten var i vägen, måste växa ut öfver denna. 
Här sammanstötte slutligen stammen och grenen samt sam- 
manväxte ett kortare stycke, såsom synes på en af snittytorna. 
1) Jfr. Örtenblad, V. Th., Om sammanväxningar hos vedstammar. 
Öfvers. af K. Svenska Vetensk. Förh., 1884, n:o 5. 
2 0. G. Petersen, En Bög med en fastvoxet hangende Gren. Bota- 
nisk Tidsskrift 21, sid. 329. 
3) Selim Birger beskrifver i Svenska Skogsvärdsföreningens Tid- 
skrift, 1905, 11 häftet, en sammanväxning mellan tvenne furor invid sjön 
Ljusnan i Sverige, 1 km öster om Aspan, där det mindre trädet afhuggits 
och likaledes blifvit hängande. Den gren, som uppbär den afhuggna furan, 
hör till det kvarstående trädet och är rätt tjock. Sammanväxningen tyckes 
sä kommit till ständ, att den mindre, nu afhuggna furan med sin tvädelade 
krona fattat om denna gren. 
