50 Häyren, Två fall af sammanväxning hos träd. 2. XIL. 1905. 
På så sätt hade kvisten blifvit innesluten i stammen. Vidare 
uppkommo två masurbildningar ofvanför kvisten, en på hvar- 
dera sidan om stammen. Den större masurknölen (fig. 2) är 
omkr. 50 mm lång, 10 mm hög och öfver kviststumpen 21 
mm bred. Den mindre masurknölen är omkr. 25 mm lång, en- 
dast 4 mra hög och nedtill omkr. 13 mm bred. Emellan masur- 
knölarna inskjuter ett stort bark- och näfverparti med en längd 
på snittytorna af omkr. 3 cm. Här äro således stam och gren 
fast tryckta emot hvarandra, men hafva icke sammanvuxit. 
Strax ofvan masurknölarna antydes detta af två nedlöpande 
fåror, belägna på hvar sin sida om björken. Fåran på den 
ena sidan är 22 mm lång och särdeles tydlig; den andra sidans 
fåra är 16 mm lång. 
På masurknölarna äro de öfversta korklagren spruckna 
och delvis afkastade, så att ytan är uppdelad i flere oregel- 
bundna fält, begränsade af uppåtböjda korklagerkanter. Dessa 
kanter äro tjocka särskildt mot knölarnas sidor, där korkflisor 
ej i större mängd afkastats, äfvensom närmare kvisten. 
På masurknölarna och invid kvisten, där denna träder 
in 1 och ut från stammen, är barken 2—4 mm tjock, medan 
barkens vanliga tjocklek är 1,5 mm och därunder. 
Sammanväxningar mellan stamdelar hos vedväxter äro 
ofta omtalade i den teratologiska litteraturen och kunna 
t. o. m. försiggä mellan två individer af olika art. De äro 
allmänna hos vissa arter, sällsynta hos andra. Sålunda uppgif- 
ver O. Penzig i sitt åren 1890—94 utkomna sammelverk 
„Pflanzen-Teratologie“, som innehåller alla tidigare ämnet be- 
rörande uppgifter, sådana sammanväxningar allmänt förekom- 
ma hos t. ex. Ulmus campestris L. (speciellt i häckar, där det 
naturligtvis är trångt om utrymme), Tilia Europea L., Acer 
campestre L., Carpinus Betulus L., Corylus Avellana L., Quer- 
cus robur L., Pinus silvestris L., Picea excelsa Lk., Abies 
pectinata DC., Taxus baccata L., och mer sällsynt hos t. ex. 
Pirus malus L. och Populus tremula L., medan sädana af 
nämnda författare alls icke antecknats för t. ex. vär vanliga 
lönn, al och björk. 
V. Th. Örtenblad har iakttagit sammanvuxna stam- 
delar hos i allt 41 arter vedväxter. Största antalet dylika sam- 
