2. XII. 1905. Renvall, Ornitologiska iakttagelser i Enare. 59 
Ungarnas läte päminner i hög grad om en hönskycklings pi- 
pande. Den 15 juli såg jag för första gången flygskickliga (3 
veckor gamla) ungar. En kull ägg ägde följande mätt: 
44 | ++ ; 43 4 42,5 ; 42,5 | 42,5 4 42,5 i 42 - 41,5 41,5 4 41,5 41,5 
ST 50 49017 314 3053, 30252307 307, 317.,.31,: 30,5 1.30 

Charadrius apricarius. 
Arten anträffade jag uteslutande pä öppna, jämförelsevis 
torra myrar. Den enda gäng jag fann fägelns bo, nämligen 
den 2 juli, var det beläget invid en renspäng, vid foten af en 
halftorr dvärgbjörkbuske pä torr, icke försumpad mark, nägon 
famn från myren. Boet låg för resten alldeles öppet för be- 
traktaren och bestod af en obetydlig fördjupning i marken. 
Aggen, från hvilka ungarna just höllo på att framkläckas, vi- 
sade uppmätta följande mått: 
52 52 51 mu UN 
36 36 37,5 36 

Totanus fuscus. 
Om denna art skrifver Kolthoffi sitt arbete „Ur djurens 
lif“: „honan bryr sig föga om ägg och ungar. Hon flyger 
någon tid omkring i träsken obekymrad om afkomman och 
beger sig sedermera redan i början af juli månad af på flytt- 
ning mot södern". Det förra var jag i tillfälle att konstatera. 
Aldrig anträffade jag honan hos ungarna. Emellertid träffade 
jag på min återfärd från Enare en norsk ornitolog, H. Th. L. 
Schaanning, som är bosatt vid Patsjoki på ryska sidan. 
Han påstod, att honan nog också har omsorg om ungarna, 
ehuru hon är till ytterlighet skygg, så att man i regeln ej blir 
i tillfälle att se henne. Men skjuter man hanen och ligger tyst 
och väntar, tills ungarna efter ungefär en half timmes förlopp 
börja pipa, då kommer honan till dem. Härom ville jag emeller- 
tid med egna ögon öfvertyga mig. Jag hade nämligen några gån- 
ger med kikaren 1 hand försökt smyga mig på kullar at denna 
snäppa för att se hanen skötande om sina små, och vid dessa 
tillfällen hade jag aldrig sett ens en skymt af honan. Då herr 
Schaanning sade, att på myren, ett stycke från hans boning, 
