2. XII. 1905. Renvall, Ornitologiska iakttagelser i Enare. 63 
däremot erbjuder det ingen svärighet att skjuta honan frän un- 
garna, dä de äro smä, ty hennes moderskärlek är starkare än 
hennes skygghet. 
Ifall salskraken, förrän äggkullen blifvit fulltaligt lagd, 
märker, att dess bo blifvit upptäckt af en människa, öfvergifver 
den genast detsamma och värper återstoden af äggen i något 
knipbo, hvarifrån den utan vidare, tack vare sin hvassa näbb, 
fördrifver den rättmätiga ägarinnan. Därför anträffar man ej 
så sällan, enligt hvad allmogen försäkrat, bon med salskrak- och 
knipägg hopblandade om hvarandra. Äfven kullar af såväl 
knip- som salskrakungar under en salskrakhonas ledning sä- 
ger sig allmogen ha iakttagit. Salskrakhonan äger äfven ett 
knorrande varningsrop, som mycket påminner om kniphonans, 
ehuru det är mindre sträft och, så att säga, mer dämpadt. 
Salskrakhonan lefver för öfrigt i fred med änderna. Så 
fann jag i en liten vik af Mustajärvi sjö en bläsand- och en 
salskrakkull i all vänskaplighet tillsamman söka sin föda. Då 
jag närmade mig med båten, sam först bläsandhonan ut, plas- 
kande med vingarna, och därpå salskrakhonan på samma sätt. 
Bläsandungarna följde efter modern, men salskrakungarna stan- 
nade kvar. Emellertid ville jag ej skjuta i kullen för att ej 
onödigtvis såra, utan jag närmade mig ytterligare med båten i 
hopp om att kullen skulle sprida sig och jag sålunda bli i 
tillfälle att fälla en enda dununge. Men plötsligt dök hela 
kullen på en gång — och var försvunnen. Endast en liten 
krusning här och där på vattenytan visade mig stället, där 
någon unge för någon sekund stack näbben upp för att andas. 
Ungarna äga nämligen en alldeles otrolig färdighet i att dyka 
och en rent af häpnadsväckande förmåga att kunna gömma 
sig mellan vattenväxter och rötter vid stranden, ty de gå ej 
upp på land. Lika hastiga och kvicka i sina rörelser som ett 
möss är på land äro dessa ungar vid ett tillfälle sådant som 
detta i vattnet. Att nu få korn på en unge och hinna skjuta 
var otänkbart. Efter några minuter hade alla ungarna gömt 
sig, och huru vi än sökte bland vattenväxterna vid stranden, 
huru vi än plaskade med årorna för att skrämma någon unge 
ut, voro och förblefvo de borta. Ej en enda unge påträffade 
vi numera. 
