86 Sola, Floristisia tutkimuksia. 3. II. 1906. 
yhteisnimellä sen kuitenkin vielä mainitsee C. G. Asp (Yrjö- 
Koskinen: Kertomus Hämeenkyrön pitäjästä. 1852), ilmoit- 
taen sen löytyvän Hämeenkyrössä. Oleskellessani täällä kesällä 
1903 ja 1905 en jalavaa kumminkaan mistään löytänyt. Olisi- 
kohan kuollut sukupuuttoon? — Samoilta seuduilta on toinen- 
kin tiedonanto, koskien nimenomaan U. * scabra’a. Herlin 
(e. t., s. 18) lausuu: „U. montana är känd blott från en lokal 
öster om Karhejärvi. Huru den där uppträder har jag ej lyc- 
kats erhälla kännedom eller upplysningar om*, — paneepa sen 
vielä kartalleenkin. Häntä siteeraa Hjelt (Consp.), vieden kui- 
tenkin erehdyksestä Karhejärven Ikaalisiin (pitää olla Viljak- 
kala). Tämän johdosta tein erikoisen matkan Karhejärven tie- 
noille, mutta en mitään jalavaa nähnyt. Karhejärven itäran- 
nalla olevassa Soukon talossa kertoi vanha eläkevaari nuoruu- 
tensa aikana käytetyn „jalaja“-nimisen puun kuorta viikatteen 
niteeksi, muttei muistanut puun ulkonäköä eikä kasvupaikkaa. 
En ole muualla kuullut tällaisesta käytännöstä, jotenka on mah- 
dollista, että tiedonantaja tarkottikin lehmusta (paikkakunnalla 
„alinipuu“; „lehmus“ luultiin joksikin ulkomaan puuksi!), jonka 
niintä ainakin täälläpäin mainittuun tarkotukseen käytettiin, 
kunnes rottingi astui tilalle. Toiselta puolen on kumminkin 
huomattava, että harvinaisen puun käyttäminen selittäisi sen 
katoamisen. Mitä nimenomaan U. * scabra an tulee, niin pidän 
luultavana, että Herlinin yllämainittu epävarma tiedonanto 
kohdistuukin seuraavaan lajiin, jota alusta pitäen on täältä 
mainittu. 
U. pedunculata Fougrx (U. effusa Willd.). — Kuten jo 
mainittiin, huomasi tämän lajin esiintymisen meidän maassa 
ensinnä Fr. Nylander, joka siitä antaa seuraavan tiedon- 
annon (Spicilegium Plantarum Fennicarum. Centuria prima. 
1843; s. 16): „In sylvis Fennia interioris, in Tavastia inter 
Viljakkala et Näsijärvi primum observavi ...*. Mutta yhtä 
vähän kuin edellistä olen tätäkään lajia osotetulta seudulta ta- 
vannut. Jos ei sitä vieläkin tarkemmalla etsimisellä sieltä 
kenties löytäisi, täytynee otaksua sen kuolleen sukupuuttoon 
näiltä main, mikä kuuden vuosikymmenen kuluessa ja asutuk- 
sen yhä lisääntyessä on hyvinkin mahdollista. Voi kuitenkin 
tehdä senkin otaksuman, että epätarkka lausetapa „inter Vil- 
