7. IV. 1906. Sundvik, Takttagelser i afseende a Volucella pellucida. 117 
sökning visade, att blott första generationen af 6—10 kokonger 
vid denna tid var på väg att utvecklas. Då under sådana 
förhållanden hvarken vax eller honing, de ämnen, som jag 
framför allt önskade erhålla, funnos pä lager, lät jag bona 
ostörda utvecklas. Omkring den 6 juli påbörjades höslåttern, 
hvarför jag måste söka rädda mina bon från slåtterredskapen 
och från kråkorna. Min förvåning var stor, då jag fann, att 
alla bon voro förstörda. Alla kokonger voro i öfre, stundom 
i hvardera ändan öppnade, dock så, att öppningen var min- 
dre än den skulle varit, om den färdiga insekten utkrupit. 
I några bon, som voro fullständigt orubbade hvad den när- 
maste omgifningen beträffar, voro t. o. m. kokongskalens rester 
försvunna. Fruktan att förlora ett helt års möda bragte mig 
därhän, att jag undersökte äfven de öfriga bona, som ej di- 
rekte hotades, — allt med samma resultat. I bona kunde 
ej spår af flygande parasiter anträffas; större djur hade be- 
stämdt icke rört dem, då de voro hvad byggnaden vidkommer 
orubbade. De vanliga acariderna kunde icke åstadkomma så- 
dana skador. 
I ett par fall observerade jag däremot ett slags egen- 
domliga larver, ytterst rörliga, lätt igenkännliga på de i krets 
omkring abdominaländan ordnade 6 fotlika griporganen. De 
voro halfannan centimeter länga och därunder. Vid närmare 
observation befunnos alla bon, som ännu hade kokonger, resp. 
öppnade sädana med rester af innehäll, hysa sädana larver till 
ett antal af 6 a 8 stycken. Vid beröring af boet förflyttade 
de sig snabbt till boets hölje, resp. till jorden därunder. 
Det gällde nu främst att afgöra dessa gästers uppgift och 
betydelse för humlesamhället. 
I början af augusti togos efter hvarandra tvenne humle- 
bon med mossa och allt samt inneslötos i mindre lådor, 
som fästes under fönstret. Genom glasfönster, som kunde 
täckas med lock, kunde humlornas lif iakttagas. Bona hade 
hvartdera 9 a 11 kokonger; de gamla, öppnade, hvilka voro 
toma, medtogos icke. På lädans botten utbreddes ett mulla- 
ger. Arbetshumlornas antal var halftannat tiotal; dessutom 
fanns den gamla, kraftiga visen, som aldrig flög ut. 
