Årsmötet den 13 maj 1906. 139 
Årsmötet den 13 maj 1906. 
Ordföranden, professor J. A. Palmén, uppläste följande 
Årsberättelse rörande Sällskapets verksamhet 1905—1906. 
Vi samlades här för ett år sedan under förhållanden, som 
länge tryckt hela vårt land och därför verkade tyngande, häm- 
mande äfven på vetenskaplig forskning. Men redan då hyste 
vi bestämd öfvertygelse därom, att hårdt väder aldrig kan räcka 
länge. Det måste sluta! Och kanske kunde ovädret medföra 
till och med någon nytta. Ty åskväder rensar ju luften, 0zo- 
niserar den, så att både växter och djur efteråt känna upp- 
friskad lefnadslust. 
Nu har detta också gått i fullbordan. Urladdningen i 
november försiggick alldeles som efter meteorologiska lagar. 
Spänningen kulminerade i öster, där den blifvit starkast. Här 
hos oss skedde utbrottet i rätt tid, fortgick i god ordning och 
så godt som målmedvetet. Ingen visste dock af någon ledning, 
eller när enskildheterna skulle inträffa, huru slutverkan skulle 
gestalta sig, och allra minst hvad framtiden skulle medföra. 
Ännu i dag, ett halft år senare, ter sig mycket af förloppet 
helt gåtlikt för oss alla. Men ett är säkert, och det är, att 
en stor rensning då blef utförd. Mycket osundt hade dessför- 
innan fått samlas; nu däremot kännes den politiska och so- 
ciala luften åter frisk. Får rensningen ännu någon tid fortgå 
och nya lefnadsformer gestalta sig, sä skall ny, dådkraftig lıts- 
lust allt mera sprida sig och frodas i alla samhällets lager. 
En betydelsefull garanti finge hela omgestaltningen hos oss, i 
fall den liknande, men mer gigantiska energiomsättning, som 
nu försiggår där borta i öster, komme att också där leda till 
det eftersträfvade målets fullständiga vinnande. 
Skola de nya förhållandena under det återvunna lugnet 
utöfva inflytande också på det vetenskapliga lifvet hos oss? 
