140 Ordförandens arsberättelse. 13. V. 1906. 
Helt visst skall sä ske. Lugnet skall först bringa med sig, 
att allehanda nyss afstannade arbeten slutföras, och att arbets- 
krafterna äter ledas frän distraheraude yttre frägor tillbaka till 
de vetenskapliga. Måhända skall arbetet sedan fortgå såsom 
förut, under lugn och småningom skeende utveckling. Men det 
kan också hända, att framtiden skall på forskningen ställa andra 
kraf än den förgångna tidens. Jag vill ej säga, att dessa kraf 
skola vara högre än våra hittillsvarande, men de kunna blifva 
annorlunda artade. Orm så sker, så böra våra vetenskapliga 
samfund redan nu gifva akt på tidens tecken och söka förstå 
samtidens nya fordringar. Forskningen bör, under fortsatt kul- 
tivering af hvad vi hittills lärt oss skatta högt, ej underlåta att 
söka motsvara hvad framtiden kan därutöfver begära. Det är 
särskildt den yngre generationen, som bör för sig klargöra en 
möjligen försiggående programförändring. Låt oss därför kasta 
en kort blick på hvad vårt Sällskaps ungdom har att besinna. 
Man hör ofta uttalas, att naturvetenskaperna äro materia- 
listiska, och denna mening hyllas kanske särskildt bland dem, 
som själfva hafva endast föga reda på deras mål och medel. 
För min del tror jag vår slags materialism innebär en nykter 
och hälsosam motvikt mot den mångenstädes ännu härskande, 
rent aprioristiska spekulation, som söker nå snillrika, drömda 
ideella mål utan att vända sig till verkligheten. I detta afseende 
står vår tids naturvetenskap på mera reell botten. 
Också samhällsskicket hos oss står på en skäligen reell 
botten. Men dagens lösen siktar åt mera demokratiska framtids- 
mål, och dessa komma att fordra ännu mera realitet också af 
forskningen. I långa tider hafva vi sysselsatt oss med att 
samla, beskritva och förteckna vårt områdes växt- och djur- 
arter och deras utbredning. Det var ett godt steg framåt, att 
man började utreda dessa arters utveckling och deras bero- 
ende af naturbetingelserna i olika delar af vårt land, likaså 
att man gaf akt på huru de bilda naturliga samfund äfvensom 
på naturgruppernas fysionomi. Allt detta har utredts utan nå- 
gon som helst annan syn på ämnet än naturens egen. Det 
gällde ju att utreda naturen, att förstå den. 
Kommer däremot framtiden att utveckla sig i sådan de- 
mokratisk anda,som nyss antyddes, så händer det lätt, att dy- 
