18 Nyman, Kertomus lapinmatkasta v. 1905. 6. X. 1906. 
tuostakin vielä kuusiryhmiä; sen yläpuolella emme niitä enää 
ensinkään nähneet. Hauska oli venemiestemme varmuus ha- 
valintojensa oikeudesta. Veneensä lupasivat meille, jos olisimme 
löytäneet kuusia vielä sen jälkeen, kuin he sanoivat, tässä 
näette viimeiset kuuset. Ounasjärven koiliskulman puolla kuu- 
lui joitakuita kuusia löytyvän. Myös Peltovuomassa kuuluu 
löytyvän kuusitäpliä. Saavuimme sitten Hettaan. 
Täältä teimme retken Ounastunturille. Tuulinen oli päivä, 
jona tänne tulimme, joten perhoset eivät piilopaikoistaan ol- 
leet halukkaat liikkeelle lähtemään. Mutta yön tunturilla 
vietettyämme valkeni toinen, oikea perhosten ilopäivä. Ilma 
oli tyyni, aurinko paistoi mitä lämpimimmin. Hyvin runsaasti 
lenteli täällä Argynnis chariclea'ta, tuota harvinaista pohjan per- 
hosta. Vielä monilukuisemmin kuin Argynnis chariclea'ta len- 
teli täällä Suomen faunalle uutta Anarta staudingeri'a. Argyn- 
nis chariclea'ta saimme yhteensä noin 60 exemplaria. Jälkimäi- 
siä emme ottaneet niin runsaasti, syystä että useimmat olivat 
huonoja exemplareja, niitten lentoaika kun alkoi olla jo lo- 
pussa. Myös tapasimme täällä muutamia Argynnis polaris'eja. 
Parhain, hauskin päivä koko matkallamme oli tuo päivä. 
Hettaasta teimme retken myös Näkkälään, joka on 3 pe- 
nik. Hettaasta jotenkin suoraan pohjoiseen. Hyvin ovat jänkäi- 
siä ja runsasjärvisiä Näkkälän seudut. Tämän kanssa yhteydessä 
on varmaan Näkkälän sääskirikkaus, josta seutu on kuulu. 
Tänne matkallamme huomasimme mäntyjen loppuvan. Paljon 
toivoimme täältä löytävämme löydettävän arvoista, siellä ei 
ennen liene luonnontutkijoita käynyt. Mutta tyhjiin raukesi- 
vat toiveemme, sillä pahoin sade meitä hätyytteli, joten emme, 
vaikka retkiä teimmekin, paljon löytäneet. Yhtäkään sateetonta 
päivää emme täällä saaneet, vaikka viikon siellä viivyimme. 
Kalaparasiitteja kokoilimme noina sateisina päivinä. Paitsi 
näitä retkiä teimme kirkonkylän lähistölle useita retkiä. 
Heinäkuun 11 päivänä lähdimme Hettaasta Peltovuomaan 
jatkaaksemme sieltä matkaamme Kalmakaltion autiotuvalle, joka 
on noin 4 penikulmaa Peltovuomasta koiliseen. Ennen läh- 
töämme Hettaasta hankimme siellä itsellemme oman veneen, 
sillä sellainen täytyy olla, kun Maanselän poikki kulkee. Ve- 
neellemme annoimme ensi koskia laskiessamme nimen Gyrinus. 
