6. X. 1906. Nyman, Kertomus lapinmatkasta v. 1905. 19 
Peltovuomaan tultuamme taukosisatamasta. Yhden päivän täällä 
retkeilimme ja jatkoimme sitten matkaamme Kalmakaltioon. 
Puolimatkassa Nunnasen ja Kalmakaltion välillä tulimme hyvin 
laajalle hiekkakentälle, jolla oli runsaasti hiekkadyynejä. Tut- 
kimme niitä, mutta kovin vähän huomasimme niillä eloa. Koko 
sympatisia retkeilymaita ovat Kalmakaltion ympäristöt: Kalma- 
kaltio- ja Käkkälöjoen vuoroin kivikko-, vuoroin hiekka-, vuoroin 
pensasreunaiset rannat, lehtimetsäiset vaarat ja jäkäläpeitteiset 
tunturilaet. Itse tulimme jalkasin Kalmakaltioon; kun vene- 
miehemme muutaman päivän perästä,saapuivat veneinemme ja he- 
vosineen, aloimme paikkapaikoin muotkien kulkea Maanselän yli. 
Lähin päämäärämme oli nyt Skietschemjoen autiotupa. 
Maanselän yli tultuamme teimme sen havainnon, ettei enää 
metsälammissa ja lätäköissä löytynyt siiroja. Viimeksi tapa- 
simme niitä Maanselän eteläpuolella Näkkälässä ja Maltijär- 
vessä Käkkälöjoessa. Näyttää siltä kuin olisi Maanselkä vesi- 
siiran levenemisen pohjoisraja. Skietschemjoen laaksossa tapa- 
simme kukkivina muun muassa Sazzifraga nivalis'en, Thalictrum 
kemense'n ja Th. alpinum’in. Matkamme varrella retkeilimme 
pitkin jokirantamia. Skietschemjoen autiotuvalta lähdettyämme 
alkoi mäntyjä taas esiintyä, ja niitten mukana kuusanka (Gar- 
rulus infaustus). 
Angelin (Vuopionsuun) otimme sitten seuraavaksi pysäys- 
paikaksemme. Sinne saavuimme 21 päivänä heinäk. Täältä 
teimme eri tahoille useampia pieniä retkiä. Ensi kerran tapa- 
simme nyt matkallamme Frebia polaris'en. Löytöpaikka paljoa 
eteläisempi kuin mikään tähän astisista meidän maassamme. 
Myöhemmin tapasimme sitä pitkin Tenojoen jokirantaa aina 
Njuorgamiin, Suomen pohjoisimpaan kylään asti. 
Heinäkuun 24 päivänä lähdimme Angelista Ranttilaan. 
Ranttilasta pari penikulmaa sisämaahan päin on Kuossavaara, 
jolla kasvaa kuusia. Emme niitä kuitenkaan löytäneet. Rantti- 
lan kun jätimme, lähti Rolf Krogerus tunturitse Niittyvuo- 
pioon, me muut joitse. Mitään erityistä ei tunturilta löytynyt. 
Venematkallamme me huomasimme Colias-perhosia lentelevän 
rannalla. Riensimme niitä pyydystämään ja huomasimme ne Co- 
lias hecla'iksi, joita Suomessa ei ennen ole varmuudella tavattu. 
Jotenkin yleisenä lenteli se paikkapaikoin jokirannoilla täältä 
