30 O. M. Reuter, Nya anteckningar om fiuska Neuroptera. 6. X. 1906. 
de öfriga Coniopteryxz-arterna, att den förtjänar bilda ett skildt 
släkte, är numera funnen äfven 1 Sverige (Gotland), Tyskland 
(Berlin) och Schweiz. Äfven vid Petersburg af herr Bianchi. 
34. G. tineiformis Curt., Brit. Entom. XI, T. 528. En- 
derl,;-Zool. Jahrb., XXIII, H. 2,.1906, p. 197, 7..3,30 37022: 
59, 60... Tullgr., Ark.,Zool. ILI, N:o, 5, p-.10, f. 4.10. lasten 
Löw, Sitz. Ber. Akad. Wiss. Wien, math. naturw. Classe XCI, 
1885; P..86, 'T. 1, f. 19. Reut,, Act; Soc, Fet Fl Fenn 
N:o, 8,. 1894, n. 14, 33. Medd. Soc. FR. et Fl. Fenn. XXII 
p. 64. 
Denna art är utan tvifvel hos oss den af alla coniopte- 
rygider vanligaste. Jag har funnit den i Pargas icke blott 
pä gran och tall, utan äfven pä ek, poppel och alm. J. Sahl- 
berg har tagit den vid Kexholm och i Kirjavalaks. 
* 55. Comwentzia pineticola Enderl., Ber. west-preuss, 
bot.-zool. Ver. 26—27, 1905, p. 10,.f..1.. Zool.) Ana pcs 
1905, p. 226. Zool. Jahrb. XXIII, H. 2,.1906, p. 195, fe2 
45. — Coniopteryx psociformis F. Löw, Sitz. Ber. Ak. Wiss. 
Wien. math. nat. Classe XCI, Abt. 1, 1885, p. 84 (9): T. 1, 
f. 18 (nec Curt.). Coniopteryx reticulata Tullgr., Ark. Zool. 
MEN o5.n.13,2 9. 
Jakobstad, 1 9 (Poppius). 
Släktet Conwenteia har 1. c. 1905 uppställts af Enderlein 
för Coniopteryx psociformis Curt. och pineticola n. sp., hvilka 
från öfriga arter afvika därigenom att bakvingarna äro betyd- 
ligt kortare och smalare än framvingarna och deras nervför- 
grening mycket reducerad. C. pineticola End., den hos oss 
funna arten, som äfven nyligen af Tullgren 1. c. beskrifvits 
från Stockholm under namn af Coniopteryx reticulata, skiljer 
sig från O. psociformis genom fätaligare antennleder (28--34 i 
stället för 38—43), hvilka i gisseln äro längre än breda, sva- 
gare förtjockade baktibier och annan bildning af tarserna, 
hvilkas båda första leder förhålla sig till hvarandra såsom 
10:4 (o) eller 8:3 (2) i stället för 14:4. Nervförgreningen 
är nägot variabel, dock träffar tvärnerven mellan radıus och 
dess sektor (på framvingarna) vanligen själfva sektorn eller 
dess förgreningspunkt, icke, såsom hos O. psociformis Curt., den 
öfre skänkeln. Att på grund af små olikheter i vingförgrenin- 
