3. XI. 1906. Backman. — Brenner. 35 
Aspidium lonchitis (L.) Sw. Kivakkatunturi 1905; ny för Kk. 
Carex rupestris All. Kivakkatunturi 1905. 
Luzula Wahlenbergii Rupr. Pallastunturi 1904. 
Cardamine bellidifolia L. Pallastunturi 1904. 
Veronica saxatilis Scop. Kivakkatunturi 1905; ny för Kk. 
Rektor M. Brenner föredrog: 
Om tallens och granens kortbarriga former. 
Säväl af tallen (Pinus silvestris L.) som granen (Picea excelsa 
Link) finner man ofta exemplar, som pä grund af sina korta 
barr afvika frän den vanliga formen. Dylika exemplar hafva 
gifvit anledning till uppställandet af en särskild form af hvar- 
dera af dessa arter, hos tallen benämnd f. brevifolia eller f. 
brachyphyllä eller, dä de korta barren tillika äro ordnade i 
frän hvarandra aflägsnade kransar, f. lapponica, samt hos gra- 
nen f. eller lusus brevrfolia. 
Att säväl den ena som den andra af dessa kortbarriga 
former endast angifver minimumgränsen för dessa arters barr, 
hvilka i följd af olika yttre betingelser, särskildt hvad närings- 
förhällandena beträffar, i hög grad variera till sin längd, är 
uppenbart. Denna variation gär sä längt, att, medan i normala 
fall tallens barr äro vida längre än granens, fall gifvas, dä af 
i hvarandras närhet växande träd granen har de längre barren. 
Då vidare någon gräns emellan längre och kortare barr 
hos dessa träd ej kan uppdragas, synes det vara tydligt att 
någon skillnad i systematiskt hänseende emellan lång- och 
kortbarriga ej kan förefinnas. 
Genom odling i kruka inomhus af den vanliga långbar- 
riga granen erhåller man busklika, ytterst kortbarriga exem- 
plar, som, efter att i bästa fall under några få år hafva fro- 
dats, småningom aftyna och dö, och ä andra sidan kan man 
stundom få se huru skott på en s. k. f. brevifolia erhålla barr 
af den vanliga längden. Äfven genom att på ett eller annat 
sätt misshandla normala träd eller annars störa dem i deras 
trefnad kan man förvandla dem från lång- till kortbarriga, 
hvarom enhvar lätt kan öfvertyga sig genom en exkursion 
