1. XII. 1906. E. Reuter. — Sundvik. 61 
Vidare redogjorde herr Reuter för några nyare under- 
sökningar angående häxkvastbildningar på särskilda trädslag 
och buskar förorsakade-af eriophyider. 
Slutligen omnämnde herr Reuter 
En egendomlig plats för boet af Odynerus parietum (L.) Latr. 
För åtskilliga år sedan förevisade jag vid ett af Sällskapets 
möten ett bo af nämnda solitära getingart, som anbringats mellan 
de utstående pärmarne på en inbunden bok, förvarad i ett 
boningsrum på Lofsdals egendom i Pargas socken. Tidigare 
hade af professor J. Sahlberg ett liknande fall omnämnts 
från Helsingfors. Senaste sommar (1906) observerade jag, att 
samma getingart inredt sitt bo inne i låset till en byrålåda i 
ett boningsrum i Sjundeå prästgård, onekligen en rätt egen- 
domlig plats för detta ändamål. Af dessa fynd framgår tillika, 
att Odynerus parietum (L.) Latr. (= Ancistrocerus purietinus L.), 
hvilken räknats till vära sällsyntare getingarter, synes förekomma 
pä tämligen vidt spridda lokaler i sydliga Finland. 
Professor Ernst Edv. Sundvik lämnade följande med- 
delande angäende 
Ett af sätten för ekens spridning i värt land. 
Dä jag under sommaren 1905 var bosatt ä Pulli hemman i 
Lojo socken, fann jag en mängd ekplantor växande i närheten 
af gården. Omkring 200 meter från gårdens trädgård, hvari 
växte tre ekar af tämligen hög ålder, befunno sig två höjder, 
för några år sedan bevuxna med skog, numera med spridda 
barrträd och gråalar, ställvis med busksnår af enar. Jag upp- 
täckte på båda kullarna en mängd ekplantor, hvilka jag slut- 
ligen genom beräkning fann uppgå till minst ett par hundra. 
Genom att afskära en del af dessa fann jag vidare, att de voro 
4—5 år gamla, de flesta väl fyra år. 
