1. XII. 1906. Sundvik. — Palmgren. 63 
skola de ofta glömma och sålunda tjäna som af naturen ut- 
sedda planterare af ek och hassel, kanske ock andra träd. 
I sammanhang med ofvan anförda omständighet vill jag 
beröra en annan fråga. Ekens aftagande i vårt land har man 
sökt förklara t. o. m. sålunda, att ändrade klimatologiska för- 
hållanden skulle verka såsom en af de främsta orsakerna. Jag 
tror, att en del andra förhållanden äro viktigare, främst allmo- 
gens bekymmerslöshet och likgiltighet, då det gäller ett träd, 
som är statens egendom, och som man icke har rätt att draga 
nytta af, äfven om det växer på egen mark. Den tilltagande 
kulturen hindrar fortbeståndet af stora allmänningar, där for- 
dom eken trifdes godt. De stora boskapshjordarna få nu för 
tiden mera än förr tillfälle att nedtrampa och afbita de unga 
telningarna af ek, lind och dylika sällsyntare trädslag. En 
jämförelse med Trapa natans, som fordom hos oss synes före- 
kommit ymnigt, och i afseende å hvilkens utdöende väl äfven 
visst icke här komma i fråga. Öfverallt, där ett vildt ekbestånd 
finnes, skall man ock finna en mängd unga träd och unga 
telningar, som i de flesta fall blott hafva att tacka kreaturs- 
fötter därför om de förr eller senare utdö. Detta har jag bland 
annat observerat i Karislojo med dess vackra ekbestånd å Pipola 
hemman. 
Enstaka, genom fåglar förmedlad spridning af ekollon 
har jag funnit i Bromarf år 1903 och i Lojo, Lylyis, år 1898. 
Här var afståndet till närmaste fruktbärande ek omkring en half 
kilometer. 
I anledning af detta meddelande omnämnde fi. kand. 
Alvar Palmgren, att han i Lemland och Jomala i Ålands 
skärgård iakttagit Nucifraga caryocatactes L.i juli och augusti, 
och att fågeln var känd af ortsbefolkningen, hvilket han an- 
såg tala för att arten här uppträdde såsom häckfågel. Vidare 
tyckes ett pä Åland förekommande talesätt, , att gömma såsom 
nötkräkan“, hvarmed afses att gömma så att man icke återfinner 
det undangömda, tyda på att den af professor Sundvik om- 
