2. III. 1907. Forsius, Bidrag till kännedomen om Finlands Chalastogastra. 97 
11. Cladius comari Stein. Ent. Nachr., Vol. 12, p. 35, 
1886. — Karaktäriseras af starkt rökiga vingar med ljusare 
spets. Hos & bär därjämte åttonde antennleden ett svagt ut- 
språng pä dorsalsidan. Om vingfärgen gäller detsamma som 
om (J. crassicornis Steph. CI. comari Stein står för öfrigt rätt 
nära Cl. pectinicornis Fourcr. och är märkbart mindre än Cl. 
Crassicornis Steph. 
En o, 6. VI. 06, Godby, pä en exkursion vid Godby träsk 
(ipse !). Tidigare känd från ett fåtal orter i mellersta Europa. 
Lefver som larv på Comarum palustre L. 
12. Dolerus arcticola Kiaer. 'Tromso Mus. Aarsh., Vol. 
19, p. 58, 1898. — Stär synnerligen nära D. arcticus Ths. och 
är mähända endast en form af denna; ätminstone anträffas 
individer, som 1 viss män bilda en öfvergäng mellan dessa arter. 
Då emellertid Fr. W. Konow fortfarande upptager denna art 
och själf bestämt det exemplar jag här nedan anför säsom D. 
arcticola Kiaer, har jag icke tvekat att upptaga densamma 
säsom finsk. D. arcticola Kiaer karaktäriseras till skillnad 
frän D. arcticus Ths. genom tätare och mera regelbunden 
punktering pä hufvudet och thorax, hvarjämte bakhufvudet är 
utan tydliga sidotäror och vingarna nästan hyalina. L. 6,5— 
8,5 mm. Tidigare känd frän Norge. 
Mig bekant från följande fyndorter: en I från Lappland 
(Palmén), en I från Enare Lappmark (J. Sahlberg), en & 
från Fl. Lutto och3 09 från Nuortijärvi (B. Poppius) samt 
5 09 från Kittilä (R. Krogerus). Exemplaren från Kittilä 
variera dock nägot hvad punkturen beträffar. 
13. D. rufotorguatus Costa. Ann. Mus. Zool. Napoli, 
Vol. 2, p. 97, 1864. — Tidigare endast känd frän Italien och ett 
fätal orter i Mellaneuropa. Pronotum och mesonoti midtellob 
mörkröda; kroppen i öfrigt likasom extremiteterna svart. L.9 mm. 
En o från Lappland (J. Sahlberg) utan närmare lokalan- 
teckning. Har härintills icke blifvit observerad i Fennoscandia. 
14. Loderus ornatulus Konow. Wien. Ent. Zeitschr., Vol. 
16, p. 184, 1897. — Påminner rätt mycket om vär tämligen all- 
männa L. gilvipes Klug, ehuru den stär närmast L. pratorum 
Fall., med hvilken den öfverensstämmer i afseende ä anten- 
nernas byggnad. Har tväfärgadt stigma, men saknar rödt 
7 
