4. V.1907. Brenner, Till frågan om naturfornminnens fredande. 121 
fors” tidigare flora äfven hasseln i Ulrikasborgs brunnspark. 
Denna, en högväxt och starkt förgrenad, kraftig buske, be- 
lägen invid lindbersän pä nordsluttningen af det västra bat- 
teriberget, hvilken under mänga är utgjort föremäl för fenolo- 
giska observationer, har numera under denna vinter, jämte ett 
antal tallar, rönnar och häggar, äfven dessa relikter frän forna 
tider, drabbats af ödet att nödgas vika för de pä platsen pä- 
gäende försköningarna, de där skoningslöst nedhuggande och 
nivellerande synas sträfva mot utplänandet af allt, som pä- 
minner om traktens naturtillständ. 
I och med denna buskes fall har hasseln upphört att 
tillhöra Helsingfors stads flora, ty de exemplar, som ännu 
annorstädes, säsom i Botaniska trädgärden och pä den gamla 
begrafningsplatsen vid Boulevardsgatan, förefinnas, äro där 
planterade. 
Äfven den lilla kullen emellan stora allén och nämnda 
batteriberg med sin rika Erophila-vegetation har bortsprängts, 
sannolikt för att lämna rum för nägon plan och platt artificiell 
gräsmatta. 
I anledning af dessa och tidigare likartade tilldragelser 
torde det kanske vara skäl att vidtaga nägon ätgärd därhän, 
att i ett eller annat hänseende intressanta naturföremäl ej utan 
tvingande skäl skadas eller förstöras. Skadan kan väli detta 
fall anses vara obetydlig; i andra fall kan förlusten blifva 
större och borde därför sävidt möjligt förebyggas. Åtminstone 
då det gäller offentliga funktionärer, såsom 1 detta fall stadens 
trädgårdsmästare eller trädgårdsnämnd, borde det väl, då det 
är fråga om något tillärnadt ingrepp i de bestående naturför- 
hållandena, ej vara svårt att åstadkomma en kommunikation 
med redan existerande eller möjligen för ändamålet uppstående 
föreningar. 
Jag har tänkt, att måhända Societas pro Fauna et 
Flora Fennica, nu närmast med afseende å stadens utvidg- 
ning och däraf framkallade planeringar, hos vederbörande myn- 
digheter kunde anhålla om att få del af de tillärnade för- 
ändringarna och sålunda möjligen blefve i tillfälle att från 
förstöring rädda något intressant naturfornminne samt därnäst 
ville gå i författning om sakens bedrifvande på andra orter, 
