130 Ordförandens arsberättelse. 13. V. 1907. 
tanter deltaga uti 7:de internationella zoolog-kongressen i Boston 
den 19—23 augusti 1907 och i en äminnelsefest den 12 juni 
1907 uti Bologna i anledning af 300-årsdagen af Ulysses 
Aldrovandis död samt slutligen 1 de minnesfester, som af 
Svenska Vetenskaps Akademien och Universitetet i Upsala firas 
den 23--25 maj i anledning af Linnés födelse för två sekler 
tillbaka. Vid sistnämnda fester hade Sällskapet hoppats se sig 
företrädas af prof. O. M. Reuter, som dock är hindrad, hvar- 
för mag. H. Lindberg träder i hans ställe. 
Minnet af Carl von Linné för oss alldeles otvunget till- 
baka till flydda tider och till en jämförelse af svårigheterna 
för forskare förr och nu. Linnés lärorikaste resa i hemlandet 
var den lapska år 1732. När man genomläser Linnés egna 
anteckningar om denna resa, som han företog med ringa till- 
gångar och utan rådgifvare beträffande resemetoden i de 
okända trakterna, och vidare om alla de faror han därunder 
fick utstå, så kan man knappast fatta, huru han hade kraft och 
uthållighet att färdas under sådana förhållanden; än mindre 
förstår man, huru han kunde göra sådana massor af skarpa 
iakttagelser på de mest olika områden, anteckna dem samvets- 
grant och ytterligare tillvarataga och hemföra samlingar. Ett 
vetande, som vunnits under sådana besvärligheter, represen- 
terar ett inlägg, som aldrig kan nog högt uppskattas. Tänka 
vi yttermera på alla andra svårigheter Linné nödgats öfver- 
vinna under sin verksamma, banbrytande lefnad, så blir hans 
lifsgärning ännu dyrbarare, hans minne ännu mera vördnads- 
värdt. Det är han, som lagt grunden för efterföljarenas ar- 
beten. Han är jätten, som på sina skuldror bär upp dvär- 
garna under långa tider, och bär dem allt ännu. 
Må vara att nya tider ställt upp nya spörsmål, må vara 
att också vår tid, likasom Linnés, är en vetenskapens vår- 
brytningstid. Det vore dock svart otacksamhet, om nutiden ej 
erkände sig arbeta på Linnés grundvalar. Det är antingen 
okunnighet eller vanvett att — såsom många 1 utlandet gjort 
— ringakta Linnés förtjänster, förmenande dem varit endast 
formella, jämförda med inläggen 1 nutidens mera ideella frågor. 
Hvarje tid har ju sina fordringar, och hvarje forskare bör be- 
dömas efter sin tids mått. Och om det står fast, att „— — — 
