40 182 



Øiets Stilling i Panden ere saa ofte fremhævede i Forbindelse med 

 hinanden, at det Spørgsmaal er fuldkommen berettiget, om de 

 i Virkeligheden forekomme iideji i Forbindelse med hinanden^ 

 ikke blot de to førstnævnte, men ogsaa det sidste. Ligesom 

 nemlig hos EJalv-Cycloperne af Flyndrene Hovedet altid har et 

 andet Udseende end hos Retflynderen, idet det ikke er saa 

 sammentrykt og ikke saa hoit, og derved mere tilspidset, saa- 

 ledes mener jeg ogsaa, at der altid er noget af dette Misforhold 

 tilbage hos de andre dobbeltfarvede Flyndre, selv om Øiet ikke 

 maatte ligge oppe i Panderyggen, men lidt nedenfor. Den For- 

 kortelse i Kroppen, man har mærket hos Cyclop-Dobbeltflynderne, 

 vil rimeligvis ogsaa vise sig hos de andre, og hidlrykket af den 

 større Fyldighed i Forhold til Længden forøges maaskee tildels 

 derved. Skulde ikke ogsaa Brystfinnerne være noget kortere hos 

 samtlige Dobbeltflyndre end hos Ketflyndrene? — Da jeg foran 

 har givet Henvisninger til mange Exempler af Doppeltflyndre 

 med Cyclopie, skal jeg her blot tilføie nogle andre Exempler 

 paa Omtaler af Dobbeltflyndre, i hvilke Cyclopien ikke bestemt er 

 fremhævet. Herhen horer Eksiroms IJeretuing om en egen 

 mørkfarvel Afart af Pighvarrer fra Mørkne Skjærgaard (Fiskarne 

 i Morku Skjargård K. S. Vet. Akad. Handlinger. 1834. S. 59*), 

 og Leems om et særdeles Slags af Qveiter eller Helleflijndre 

 ved Bugøen i Østfinmarken**), (Beskriv, over Finmarkens Lapper 

 S. 315). Duhamel (trailé des péches et des poissons \\. sect. 

 LK) omtaler saadanue hos de fleste af de franske Flyndre og af- 

 bilder Dobbelltungen i denne Form pi. I. fig. 3, 4***). Hermed 



') »Denna har bade siilonia luistaii lika taiigiga, bliiulsidan allUd tlll storra 

 delen faigad, ot-li kroppaii, då man afråkiiar lialfva liufvudet ocli cii lilcii 

 del af stjerten, fnllkoinmcligt cirkolrnnd.« 



") »Ved Dugøen hos Haftc Siden i Østfinmarken fakler efter Beretning et 

 ugemeent Slags af Ilclle-Flyndrer, livilkc ere de andre ulige paa Farven, 

 saasom sorte overalt, aaavel under Bugen som paa Bygyen; disse siges at 

 overgaae hine i Fedme og Velsmag enhed«. (Ordene fremhævede af mig.) 



'") At Stillingen af det øvre Øie, uagtet det ikke naaer op til den overste 

 Kant af Hovedet, er en ganske anden end hos den paa samme Tavle 

 fremstillede Ucttunge og Vrangtunge, er iøinefaldende. 



