XVI INLEDNING. 
finnes någon, som med så ringa kostnad kan, åt den 
fattigare delen af befolkningen, skaffa så ymnig tillgång 
på sund och närande spis, som denna. Fisk är dess- 
utom ett af alla folkklasser eftersökt och omtyckt nä- 
ringsmedel. 
Men om detta ämne 1 det antydda dubbla hän- 
seendet, för Statens ekonomi och den enskiltes hushåll- 
ning, någonstädes förtjenar uppmärksamhet, så är det 
väl i vårt fädernesland, som eger vidsträckta, fordom 
fiskrika skärgårdar och hafskuster, och hvars vidt ut- 
bredda yta är så ymnigt beströdd med insjöar, floder, 
strömmar och träsk, hvilka alla kunde göras fruktbara 
och bringas till mer eller mindre rik afkastning.  Lik- 
väl klagas nästan öfverallt öfver brist på fisk, och på 
många ställen, der fisket för mindre än en mansålder 
sedan varit rikt, har det nu nästan, eller alldeles, upp- 
hört. Mängden kan ej rältl inse orsaken härull; mån- 
gen tror alt det bar sin grund i ändrade naturförhållanden 
och menar all det är rättast alt lemna saken ål sig 
sjelf, då de förra förhållanden väl skola återvända. Man 
tror, och med skäl, att skapelsens Herre så anordnat hifvets 
lagar på jorden, att intet förgås, men att det ena bibehåller 
jemvigten mot det andra. Delta är visserligen riktigt då 
fråga är om Naturens fria gång, men om det befinnes att 
menniskan, genom sina oräkneliga medel, griper förstö- 
rande in i Naturens utvecklingsgång, så kunna vi ju tänka 
oss alt styrkan al dessa ingrepp kan vara så stor att 
det förorsakar en betydlig rubbning 1 jemvigten. Man 
har på åtskilliga ställen vid våra skärgårdar sett t. ex. 
sillyngel och annan omogen sill uppfiskas till många 
tusende tunnor hvarje år, och man har äfven selt, 
ehuru i mindre skala, vid stränderna af våra insjöar, 
fiskyngel lasstals af fiskarena uppkastas på stranden och 
användas till föda för svin eller gödning för åkrar. 
Jag känner en Man, som för länge sedan och mer än 
en gång sökt fästa uppmärksamheten på det förderf- 
