INEEDNING. XVI 
liga i detta handlingssätt och varnat för de lätt för- 
utsedda följderna; men om något svar erhållits, har 
varningen blifvit affärdad med det besked, att i vatt- 
net finnes fisk nog ändå: att i allt fall en mängd fisk- 
yngel förslöres af roffiskar, vattenfoglar och andra djur, 
som lefva af småfisk, och framför allt att det är omöj- 
ligt att uttömma hafvet på sill eller annan fisk. Det 
lönar knappast mödan att söka vederlägga sådana in- 
kast; fördomen, isynnerhet om den förenas med en 
kortsynt egennytta, som ej på något afstånd kan se sin 
egen sanna fördel, låter ej öfvertyga sig genom förnufts- 
skäl. Man kunde eljest svara: att roffiskar och andra 
fiskförstörare 1 vallnet, ej i allt fall skola underlåta att 
plundra det fiskyngel, som återstår efter menniskornas 
plundringar, och att om denna icke egt rum, skulle långt 
mera fisk, efter rofdjurens härjningar funnits qvar och 
som fullmogen kunnat tjena menniskor till föda; man 
kunde svara dem alt hafvet sin helhet visserligen icke 
kan uttömmas på fisk I. ex. sill, men all emedan sillen 
ej är spridd i hela hafvet, utan har sina stationer grupp- 
vis, och ej gerna går ur den en gång valda stationen, 
så kan en eller flera af dessa stationer, (bassiner) genom 
fortsatt plundring af ynglet så utfiskas, att fisket ej på 
många år, om någonsin, kan der återställas. 
Men älven om en sådan, genom menniskohand 
föröfvad plundring af fiskynglet, icke egde rum; om ge- 
nom kloka författningar kunde åstadkommas alt endast 
de mogna fiskarna fångades och ynglet sparades, så 
kunde man ändå icke årligen påräkna en lika säker 
och god afkastning af sina fiskevalten. Likasom vid 
alla andra yrken, och deribland äfven vid alla delar 
af landthushållningen: skogsskötsel, åkerbruk, ängskötsel 
m. m. bör äfven vid fiskerihandteringen menniskoför- 
ståndet och konsten komma Naturen till hjelp, om af- 
kastningen skall bringas tll hvad den bör och kan 
blifva. Om fiskarna under lektiden lemnas utan all 
Skandin:s Fiskar. b 
