INLEDNING. XIX 
dit mjölken ej nedtränger. Äfven de redan befruktade 
romkornen komma icke till lif, om en storm eller ström- 
drag i vattnet upprör bottnen och öfverhöljer dem med 
slam; icke heller om vattnet sjunker, så att de lemnas 
på det torra. Ofta fäster sig på dem en fin vatten- 
växt (byssus) och förstör dem. Afven sedan ungen 
är utkläckt ur romkornet, men ännu försedd med sin 
blomsäck, kan han lätt förstöras af de redan angifna 
orsakerna. 
Alla dessa olägenheter, genom hvilka knappast en 
tiondedel, efter andra en hundradedel, af de lagda rom- 
kornen komma till Hf och utveckling, kunna lätt före- 
kommas, så att nästan hvart enda romkorn befruktas 
och blir lefvande, om man på denna del af landthus- 
hållningen använder samma uppmärksamhet och omtanka, 
som i sednare åren blifvit använda på de öfriga. Man kan 
nu så fisk i vatlnen, likasom man sår säd på åkrarna; 
och då man vet hur mycket man årligen sått af hvarje 
fiskslag och huru många år fordras för hvarje slag att 
hinna en viss storlek, så kan man derefter beräkna år- 
liga skörden och uppskatta afkastningen, vare sig i antal 
eller pundvigt. Det förstås att detta kan ske blott ap- 
proximativt, likasom man blott approximativt kan på 
förhand beräkna årliga revenyen af en skog eller jord- 
egendom. Härigenom böra Egendomar med fiskevatten 
kunna komma alt stiga 1 värde, likasom Egendomar 
med jord, som kan odlas, i sednare åren stigit 1 värde 
genom ett förbältradt åkerbruk. Brist på afsättning i 
städer och på landet, bör väl ej kunna befaras. 
Då man nu vet att fiskfattigdom hufvudsakligast 
härleder sig derifrån att rommen, innan den är befruk- 
tad, eller det späda ynglet, sedan det blifvit utkläckt, 
och den omogna fisken på åtskilligt sätt förstöres, så 
torde man lätt inse att dessa olägenheter afhjelpas om 
man finner medel att vårda och freda nämde rom och 
yngel. Dessa medel har man funnit och derigenom har 
på 
