XX INLEDNING. 
en ny industri uppkommit, för hvilken jag vill föreslå 
benämningen 
Fiskodling +). 
Det finnes tre slags fiskodlings-metoder, af hvilka 
hvardera lämpligast kan användas för olika slags fisk: 
Den första metoden synes mest passande för od- 
ling af sådana arter, som fortplanta sig i stillastående 
eller långsamt flytande vatten: insjöar, dammar, floder 
och åar. De fiskarter hos oss, som isynnerhet borde, 
Gösen, Gäddan, Aspen, Karpen, Rudan, Sutaren, Iden 
m. fl. Dessutom borde man äfven plantera åtskilliga 
till föda: Björkna, Löja, Elritza, Nors m. f). Efter valt- 
nens och bottnens olika beskaffenhet, bör man välja de 
fiskar, som deri planteras; Aborre, Gös och Asp trif- 
vas bäst i rent vatten med sandbotten och för Gösens 
underhåll planteras helst Nors. Ruda och Sutare trif- 
vas bäst i vallen med dybotten. För Gädda kan i 
dammar planteras Dammruda. 
Denna fiskodlings-metod är uppfunnen här i Sverige 
kring medlet af förra seklet af en Rådman C. Fr. Lusp 
i Linköping ££) och af honom praktiserad i sjön Roxen, 
men den ådrog sig icke den uppmärksamhet, den så 
väl förtjente; nu har den utomlands, blifvit upptagen och 
berömd, hvarföre den snart torde komma att allmän- 
nare användas K+), 
") I Frankrike kallas den Pisciculture, lämpligare än 
Piscifacture, fiskafvel, ty fisken bör ej blott aflas, utan 
äfven vårdas och slutligen på lämpligt sätt fiskas, allt detta 
innefattas i benämningen fiskodling. 
”") Rön om fiskeplantering uti insjöar. Vetensk. Akad:s 
Handl. 1761, sid. 184. 
"+") JuLEs HameE, Revue des deux mondes 1854, pag. 
1013—1013. 
