INLEDNING. XXV 
utan att JacoBi blifvit nämnd. Detta misstag har dock 
sedermera i Frankrike blifvit rättadt, och äran af upp- 
täckten tillerkänd Jaco. (J. HameE Revue des deux 
mondes 1854, p. 1015; Coste Instructions pratiques 
sur la pisciculture Paris 1853, p. 1 &c.). 
Till denna märkvärdiga upptäckt hade JacoBr kommit 
på följande sätt: han hade ofta märkt att då Forell- 
och Laxhonor skulle lägga sin rom, gingo de upp i 
floder och bäckar med rent rinnande vatten och grus- 
betäckt botten, och lade den der bland småsten och 
grus; vidare hade han iakttagit att hannfiskarna kommo 
till samma ställe och utgjöto öfver de lagda romkor- 
nen sin mjölke, som innehöll de befruktande moleku- 
lerna, upplöstes och bildade i det klara vattnet en hvit- 
aktig sky. Han såg således att rommen befruktades 
i sjelfva vattnet, på afstånd från föräldrafiskarna, deri- 
genom att mjölken der blandades med romkornen. Han 
föll då på den lyckliga idéen, alt om man tog en rom- 
fisk och en mjölkfisk med mogen rom och mjölke, och 
lät den rinna i ett kärl med vatten och der blandas, 
skulle samina verkan uppkomma. Men han fann tillika 
att om de sålunda befruktade romkornen skulle komma 
till lif och ungarna ur dem utkläckas, så borde de 
sättas, i alla afseenden, i sarnma förhållande till den 
omgifvande naturen, som de romkorn, hvilka fiskhonan 
fällde sjelf i vattnet: de borde sättas i klart, rinnande 
vatten bland grus och småsten. Efter flera, förmodligen 
misslyckade försök, ty han arbetade i många år med 
sin upptäckt, innan han offentliggjorde den, lyckades 
han slutligen att uppfinna en Behållare, hvari romkornen 
med passande omgifning kunde utkläckas. Han lät, för 
detta ändamål, af ckbräder göra sig en fyrkantig holk, 
12/ fot lång, It fot bred och 6 tum hög; på ena än- 
dan lemnades en öppning 6 tum i fyrkant, hvari sattes 
ett tät galler af ståltråd eller messingstråd; och på öfra 
sidan vid motsatta ändan gjordes äfven en öppning 
