XIV INLEDNING. 
lägsnare de till tiden varit från den nuvarande verlds- 
perioden, så synes den tanken lätt kunna uppstå, alt 
de samtliga utgöra blott under tidernas längd smånin- 
gom skedda modifikationer af de första urtyperna, och 
att den nu lefvande djurverlden således utgöres af deras 
afkomlingar, samt att således icke, såsom en del Natur- 
forskare antagit, flera successiva skapelser på jorden 
inträffat, utan blott att fortgående utvecklingsserier egt 
rum från den första och enda skapelsens alster? Hvil- 
kendera af dessa förslagsmeningar är den rätta, hörer 
icke till närvarande ämne att närmare undersöka; jag 
ville blott antyda att et grundligt studium af fiskarna 
äfven kan möjligtvis bidraga till lösningen af ganska djup- 
liggande frågor. Att de första fiskar, som framträdt 
på jorden och nu finnas inbäddade i den så kallade 
gamla röda sandstenen, eller Devoniska systemet, mest 
visa sig under samma allmänna larv-former, som det 
spädaste nu varande fiskyngel merendels företer, har 
länge varit ådagalagdt och kändt. 
Fiskarnas fortplantning för sig går hos de flesta 
arter stimvis, på det sätt, all först framtåga honorna 
och lägga sin rom i vattnet, derefter följa hannarna och 
fälla sin mjölke, som upplöses i vattnet och befruktar rom- 
kornen, utan att könen ens närma sig hvarandra. Nästan 
på samma sätt sker rombefruktningen hos Lazren, ehuru 
icke i stim. Hos andra fiskar försiggår en verklig par- 
ning t. ex. hos Hajar, Rockor, Tånglaken m. fl. Hos en 
del af dessa förblifva romkornen (äggen) inom moder- 
fiskens kropp tills ungen blifvit utkläckt; hos andra lägges 
rommen snart efter alt den inom honan blifvit befruk- 
tad. Hos en familj, Tofsgälarna, sker parningen på 
det sätt alt honan lemnar äggen ål hannen, som be- 
fruktar och förvarar dem, samt derefter utkläcker un- 
garna (sid. 683, 691 och 695). De flesta om ej 
alla fiskungar äro, då de utgå ur romkornet, i ett slags 
larvtillstånd, likasom Batrachiernas ungar bland Am- 
