Xx INLEDNING. 
katten har de bakre käktänderna och nästan alla gom- 
tänderna grofva och trubbiga, för att sönderkrossa födan, 
som mest består i sådana djur hvilka äro försedda med 
hårdt skal. Paddtorsken och några Labrus-arter ha för 
samma ändamål, trubbiga eller kullriga svalgtänder. De 
främsta framtänderna hos Hafkatten och Labrus äro 
långa kägelformiga och krökta, påtagligt för att dermed 
lösrycka från klippan de Skaldjur och Blötdjur som 
derpå fästat sig. Blott ett ringa antal fiskar äro växt- 
ätande och bland våra inhemska endast några Karp- 
fiskar; dessa hafva svalgtändernas kronor platta och, 
likasom de växtätande däggdjurens kindtänder, streck- 
tecknade. Så har Karpens svalgtänder likhet med Has- 
selmusens och Sutarens med Harens. 
5). Känselsinnet är hos fiskarna föga utveckladt. Man 
antager alt hos några äro de köttiga läpparna, hos an- 
dra de skäggtömmar som omgifva munnen, mer käns- 
liga än andra kroppsdelar. Kroppsbeklädnaden är mycket 
olika; några få äro beklädda med en naken slemmig 
hud: Pholis, Callionymus, Liparis, Cyclopterus; de flesta 
äro försedda med fjäll, och hos en del af dessa äro 
fjällen små och skilda, hos andra stora och spånlagda; 
hos största delen af dessa äro fjällen släta, hos andra 
taggbeväpnade t. ex. Argentina Silus, Macrourus nor- 
vegicus; andra äro plåtbelagda: Aspidophorus, Syngna- 
thus, Acipenser. Men ingen fisk är omgifven af oledare 
för värmet; de ha hvarken däggdjurens hårpels, eller 
foglarnas dunklädnad, icke heller äro de skyddade för 
kölden af hvalarnas och skälarnas späcklager; den vär- 
megrad, som inom dem kan utvecklas, utstrålar der- 
före 1 det omgifvande medium, hvari de lefva, nästan 
lika hastigt som den alstras. Denna värmegrad är 
också ganska ringa af det skäl, att respirationen och 
deraf beroende blodsyrsättning är ringa. Till blodets 
syrsättning kunna de blott använda det syre, som finnes 
; den luft, hvilken sparsamt är inblandadt + det vatten, 
