Vill INLEDNING. 
vissa fiskar i sina dammar, och att de voro så inöfvade, 
att hvar och en af dem särskilt framkom, då han kal- 
lades vid sitt namn +). De två sista exemplen bevisa 
alt fiskarna ej blott ha intryck af buller, utan äfven att 
de förmå skilja mellan olika ljud. 
3). Luktsinnet hos fiskarna är älven mer utveckladt 
än man i allmänhet synes färeställa sig. Hvad sjelfva 
organet beträffar, så finna vi det i näskaviteten. Denna 
är hos de flesta fiskar en blindsäck, som öppnar sig 
ofvan på nosens sidor, hvardera genom 4 eller 2 hål, 
dels enkla, dels det främre omgifvet af en tubformig 
hinna. Hos Rockor och Hajar öppna näsborrarna sig 
på undra sidan af nosen. Hos Nejonögonen öppnar 
näsborren sig genom ett enda hål ofvan på hufvudet. 
Hos de flesta fiskar föra näsborrarna till en rundaktig 
eller aflång kavitet, hvars yta är beklädd med en 
hinna, som bildar mer eller mindre talrika fållar, ut- 
gående som strålar från en medelpunkt eller från en 
medellinia. I denna membrana piluitaria, hvarur stän- 
digt afsöndras en slemaklig vätska, fördela sig grenarna 
af luktnerven, som utgår från hjernans främsta ganglion 
(hjernknöl), än enkel, än delad stundom från sin början. 
Dessa nerver fördela sig i mindre och mindre trådar, 
som sprida sig till lukthinnans alla fållar och slutas på 
deras yta. — Det är intet tvifvel att ju fiskarna, ge- 
rom denna inrättning hafva ett sinne, som är analogt 
med luktsinnet hos de högre djuren. Vattnet som går 
in genom näsborrarna i näskaviteten, kommer deribe- 
röring med luktnervernas ytändar. Fiskarna måste så- 
ledes genom detta sinne få känsla af detta vattens 
beskaffenhet, om det är rent eller blandadt med deri 
upplösta främmande ämnen, och i sednare fallet, om 
”) Qvid, qvod nomen habent et ad magistri vocem 
quisque sui venit citatus. MARTIAL. L. IV. cap. 30. — Spec- 
tatur et in piscinis Cesaris genera piscium ad nomen ve- 
nire quosdamque singulos. Pris. Hist. nat. L. X. c. 70. 
