INLEDNING. Vv 
helt opak t. e. hos Pirålen, som således är blind. Deras iris 
är äfven orörlig, så att pupillen är lika stor, antingen de 
omgifvas af mörker eller starkt ljus. Likväl kunna de se 
föremål, äfven de fiskar, som vistas på ett stort djup, 
der en ständig skymning råder. Dessa äro derföre alltid 
försedda med stora ögon för att genom dem uppsamla 
de spridda ljusstrålarna. På ett djup 100—150 å 
200 famnar måste en evig och stark skymning herrska; 
och dock finnas fiskar: Sebhastes, Molva abyssorum m. 
fl. som der ständigt tillbringa sitt Nf, jaga sina rof, 
undfly sina fiender och komma aldrig sjelfvilligt och 
aldrig lefvande upp till hafsbrynet. Andra vistas under 
hela lifstiden närmare vattenytan; de kunna se före- 
mål, icke blott i utan äfven öfver vattnet: Gäddan, som 
på långt afstånd varseblir och pilsnabbt störtar sig på 
agnet, hvilket är fästadt på stångkroken, eller på ”drag- 
spånet,” som drages efter båten, och Laxen, som vid Nor- 
ges vestkust söker fradgande forsar, för att deri uppstiga 
och låter narra sig af hvitmenade gråstensklippor att 
springa upp och falla i fiskarens nedanför utlagda nät, 
ådågalägga påtagligt att de se föremålen, ehuru oredigt. 
Men vid Ostindien och på Java förekomma ett par fiskar, 
hos hvilka synförmågan måste vara I hög grad utveck- 
lad: Chetodon (Chelmon) rostratus (Br. pl. 202, fig. 1), 
och Tozotes jaculator (Cuv. & Varese. VII. p. 87 och 
310, pl. 192). Dessa fiskar lefva af flugor, myror och an- 
dra insekter, som uppehålla sig på växterna vid stranden, 
och dessa skjuta nämde fiskar ned på det viset att de 
med munnen måtta och slunga en liten vattenkula på 
insekten, som sålunda träffad faller ned på vatten- 
ytan och blir deras rof. På detta sätt kunna de skjuta 
ned insekter på ett afstånd af 3—4 fots höjd. I Östin- 
dien och på Java har man dessa fiskar, 1 glaskärl i 
husen, för att roa sig med att betrakta deras utmärkta 
färdighet; de skjuta sällan bom. Detta bevisar att dessa 
fiskar icke blott kunna se öfver vettnet, och der känna 
