IV INLEDNING. 
hoptryckt; äfven dessa lefva vid eller nära bottnen och 
lura der på sitt rof: Malen Simpan, Paddtorsken, La- 
ken m. fl. 
3). Den starkt hoptryckta och höga fiskformen: 
Braxen, Brama Raji (s. 121), Glansfisken m. fl. De vistas 
mest i rent vatten; deras rörelser äro mindre starka 
och föga uthålliga; de lefva af svagare rof eller växt- 
ämnen. Några fattas stundom af vågorna i storm och 
kastas på stranden. 
4). Den långsträckta fiskformen: deras egna rörel- 
ser äro slingriga, och de låta ej sällan drifva sig af 
vattnets rörelser. De lefva merendels vid bottnen, stun- 
dom i boltnen. Somliga af dem äro: 
a) trinda. De som hafva blank färg, vistas i rent vatten 
på sandbotten: Näbbgäddan, Tobisen; de med glans- 
lös mer dyster färg, lefva på och nedkrypa uti dy- 
bottnen: Alen, Pirålen. 
b) hoptryckta: de vistas på sandbotten och lägga sig 
på sidan derpå: Trachyterus, Gymnetrus, Branchio- 
stoma. De äro svaga, slingriga i sina rörelser och 
föga väpnade till anfall. 
Efter de olika ställen, som skilda fiskarter blefvo 
anvista att bebo, och de olika lefnadssätt, de blefvo 
bestämda att föra, fingo de också sina yttre sinnesor- 
ganer mycket olika utvecklade: 
1). Synorganet: Ögonen silla hos de flesta på 
sidorna af hufvudet, hos de nedtryckta på öfra sidan 
af hufvudet; de bestå i allmänhet af samma delar som 
hos de varmblodiga djuren; men de äro ofullkomligare 
och mindre utvecklade än hos dessa. De äro utvän- 
digt mer platta och stå ständigt liksom stirrande åt ett 
håll; de kunna icke, eller obetydligt, ändra sin rigtning. 
Deras ögonlock, då sådana finnas, äro orörliga och 
kunna aldrig tillslutas; stundom går yttre huden öfver 
dem utan minsta fåll, och någon gång synes den vara 
