Inledning. 
Köskarna, som här skola afhandlas, utgöra den fjerde 
och sista klassen af de med inre skelett försedda dju- 
ren. De kunna, hvad de skandinaviska beträffar, skiljas 
från alla andra, genom följande kännemärken: 
Fiskarna äro vertebrerade kallblodiga djur, som 
under hela lifstiden andas, blott med gälar, den luft 
som är blandad i vattnet, hvari de ständigt vistas. 
Fiskarna intaga sin naturliga plats mellan Amfi- 
bierna och Ringmaskarna; de sista fiskar, Myzine och 
Branchiostoma, äro till det yttre så lika Ringmaskar, att 
de länge blefvo räknade till dem; många fiskar blefvo 
ännu af Linné uppförda bland Amfibierna, och det fin- 
nes ett par exotiska slägten: Lepidosiren och Proto- 
pterus, hvarom Naturforskarena ännu icke äro ense, 
huruvida de med större skäl höra till den förra eller 
sednare af dessa djurklasser, helst de tyckas stå på 
gränsen mellan begge. 
Fiskarna äro bildade efter samma grundtyp, som 
alla öfriga vertebrater; de hafva, likasom dessa, hufvud, 
som är säte för de yttre sinnen, bål som är läge för extre- 
miteterna, och dessa äro, äfven hos dem, aldrig mer än 
fyra. Men som fiskarna blefvo bestämda att lefva endast i 
vatten, måste ställflyttningsorganerna (extremiteterna) och 
kroppsformen derefter inrättas, för att fullkomligt kunna 
motsvara sitt ändamål. Det som blef armar hos men- 
niskan och framben hos Däggdjuren, blef hos fiskarna 
ett par fenor; och som dessa fått sin plats 4 Si- 
Skandin:s Fiskar. 
