504 SILL- FISKAR. 
samma grund för att leka. Vidare: af den sillrom, 
som lägges på en viss bank, måste utvecklas yngel af 
samma sort (samma varietet) som den sill, hvilken 
der lekt. Detta yngel befinnes först hålla sig nära 
lekstället, der det blifvit af rommen utkläckt; seder- 
mera befinnes det småningom gå mera ut derifrån och 
slutligen försvinna på djupet. Nu kunna vi af flera 
erfarenhetsrön med säkerhet sluta, att under den tid 
af året då sillstimmarna försvunnit, befinnas de ej långt 
ifrån lekställena, knappt några få mil F); och att de der 
uppehålla sig, ses deraf, som nämndes, att sill fås i magen 
på roffiskar, som der fångas. Men då denna unga sill 
blir mogen utill fortplantning, återvänder hon för att fort- 
planta sig till samma ställe, der hon sjelf blifvit född och 
derifrån hon som sillyngel utgått FF). Detta kunna vi 
äfven sluta deraf att ung sill, som i en viss trakt börjar 
fortplanta sig, tillhör samma varietet som den gamla, 
hvilken der likaledes fortplantar sig. Det kan således 
icke vara någon från annat håll invandrad stim. I detta 
afseende visa fiskarna samma naturdrift som foglarna, 
(att årligen återvända till samma ställen der de sjetfva 
blifvit födda) till och med de som göra de största ut- 
vandringar till vidt aflägsna zoner: Storken, svalan, näk- 
tergalen och oräkneliga andra, återvända följande vår 
till samma hustak, lada eller buske, hvarifrån de före- 
gående höst beortflyttat. Att så förhåller sig äfven med 
fiskarna, derpå har man bevis genom direkta rön an- 
”) Bland mångfaldiga andra bevis, kan äfven åberopas 
ett, anfördt af Professor SUNDEWALL i dess Berättelse om fisker. 
i Stockholms Län sid. 21. 
=") Denna sats som för mänga är sedan blifvit hos 
oss offentligt framlagd rörande sillen, har Prof. SUNDEVALL 
äfven funnit bekräftad rörande Strömmingen. (Se SUNDEV. 
Sth. skärg. sid. 22-E= så måste det vard samma stim 
och dess fullvuxna afföda, som årligen återkommer för att 
lägga ägg, der den sjelf är född.” 
