VANLIG SILL 507 
mit. Med litet vana är det ej svårt att igenkänna sill 
från Calais, som har kroppen aflång och något hoptryckt 
på sidorna, och skilja den från sillen från Dieppe, som 
har kroppen mer trind och undersätsig.” 
Således har äfven H:r VuLEnciENNES, samtidens ul- 
märktaste Ichthyolog, öfvertygat sig derom, att de olika 
bassinerna i hafvet hysa olika varieteter af sill. Denna 
en gång inhemtade och väl öfvervägda erfarenhet för- 
bjuder all tanka på sillens långväga vandringar och 
måste som resultat äfven ådagalägga att samma varietet 
lekar i närheten af sin bassin, der äfven dess afföda 
kommer att uppehålla sig. Afven denna sanning har 
af H:r Vacencienses blifvit uppfattad; han omtalar att 
han fått sig tillsända sillungar under namn af ”Blanches,” 
hvilka af fiskarena ansågos som skild art. ”Men de 
fiska icke denna småfisk, hvilket är rätt lyckligt,” tilläg- 
ger han; ”ty i annat fall skulle man ganska snart se 
stimmarna af mogen sill på ett märkbart sätt minskas.” 
Det är just detta som inträffat hos oss, och som mer och 
mer måste inträffa, genom bortfiskandet af sillungarna. 
Fortplantning: Sillen uppstiger, som förut är nämdt, 
från hafsdalarna i tätt slutna stimmar, då äggstockarna 
(romsäckarna) och testiklarna (mjölksäckarna) börja svälla, 
således en eller annan månad före romläggningen, på 
bankar i öppna sjön, i sund eller nära stränder, der 
vattnet är klart och bottnen utgöres antingen af ren sand 
eller sten, och är beväxt med tång och sjögräs, för att 
der afsätta sin rom och utgjuta sin mjölke. Det djup på 
hvilket sillen leker är något olika, vanligen från 3 till 
12 famnar. Vid Arilds läge på 4—5 till 8 famnars 
vatten. Men årstiden på hvilken denna förrättning verk- 
ställes är mycket olika. Den sill, som vi, sid. 494, kallat 
HKullasill, leker om hösten, kring Michaölis, på skilda 
ställen under något olika tid, från medlet af September 
och i hela Oktober. Denna sillform har sina stationer 
och lekställen fläcktals från Sundet och Kullen i Skåne 
332 
