510 SILL-FISKAR. 
Dessa hafva olika namn: sillmör, sillstagg, loddsill, små- 
sill m. fl.  Sillynglen, som alstrats af de stimmar, hvilka 
lekt i en trakt, uppehålla sig först i samma trakt, der 
de söka lugn på grund och vid sandida stränder t. e. 
inne i Skelderviken, der de i stilla väder, under som- 
mar och höst, stundom ses i stor mängd. Vid åmyn- 
nen, der sött och salt vatten blandas, blir temperaturen 
högre (vattnet ljummare än både i hafvet och floden) 
hvilket torde vara hufvudorsaken att det späda ynglet 
söker sådana ställen. Sillungar af 2, 3, 4 tums längd 
träffas vid mynningarna af Vegeån och Rönneån, äfven- 
som vid andra åmynnen längst kusten uppåt. Alla 
sillar i samma stim äro ungefär lika till storlek; Sedan 
stimmen lekt ut, återvänder han till öppna sjön och går 
på djupet. Om han der upplöses eller håller sig sam- 
mans, kunna fiskarena ej afgöra; det förra synes dock 
troligast. Ty då garnfiskarena, för att få agn till annan 
fiskfångst, på de årstider, då inga sillstimmar förmärkas, 
sälta sina sillgarn, erhålla de vanligen en eller annan 
sill på garnen, hvilket visar att hon ibland går spridd. 
Vid vestkusten af Norge, söder om Bergen, går 
sillen årligen till i mycket större mängd än vid någon 
annan Skandinavisk kust. Detta är den stora vårsillen, 
vintersillen eller gråbenssillen (sid. 493). Hon börjar 
vanligen att samlas och närma sig kusten i Januari eller 
Februari månad och går bort i April. Efter de upp- 
gifter jag för många år sedan (1826) på stället erhöll, 
infinner hon sig först vid Skudesnäs, 12 mil söder om 
Bergen och framskrider småningom norr ut till Glesvär, 
som ligger kring 3 mil söder om nämnde stad. Man 
vet ej rätt om det är samma sill; men troligast är 
det andra stimmar, som efterhand visa sig mer åt norr. 
Då fiskaren väntar sillens ankomst, bestiger han klip- 
porna och ser ut åt hafvet, der han redan på flera 
mils afstånd kan upptäcka den antågande ofantliga sill- 
skaran, eller som den der kallas sillflottan. Hon åt- 
