514 SILL-FISKAR. 
mogen; så torde hvar och en inse att det äfven i stats- 
ekonomiskt afseende är af vigt att åtgärder vidtagas, att 
endast sådana fiskeredskap användas, som skona sillyng- 
let och de tillväxande sillstimmarna och med hvilka blott 
sill af de mogna sillstimmarna uppfiskas. Men då äf- 
ven dessa fullväxta sillar under och efter lektiden äro 
magra och lösa i köttet och dåliga i smaken, böra äfven 
dessa sparas och sillen tagas då hon är fet och köttfull, 
det vill säga en eller annan månad före lektiden, då hon 
uppstiger ur bassinerna (dalarna i hafvet) på något grun- 
dare vatten. Men under detta tillstånd går den mogna 
sillen högst sällan så nära stränderna, att hon kan fångas 
med Vaden. Dit kommer hon blott dels som unge och 
omogen, dels som leksill eller utlekt, då hon är, som näm- 
des, mager, lös och osmaklig. Det är således endast den 
mindre dugliga sillen, som uppfiskas med Vaden, oeh den 
som handelsvara dugliga går fri. Då man nu tillika kän- 
ner att sillen, både som ung och mogen, går i tätt slutna 
stimmar när hon närmar sig stränderna, och att således 
hela stimmen kan omslutas af Vaden, så torde hvarje för- 
ståndig man lätt inse, hur förderfligt och förödande detta 
redskap är. Man torde således en gång, sedan egennyttan 
och fördomen tystnat, slutligen inse, hvad ofta blifvit åda- 
galagdt, att sillfisket med Vader, sådant det bedrifves och 
länge bedrifvits i Böhusläns skärgårdar, är i hög grad för—- 
derfligt och fisket i grund förstörande. Det var dessa red- 
skap och den dermed förenade trankokningen af sill, som 
mot slutet af förra århundradet småningom minskade och 
slutligen 1808 alldeles förstörde den herrliga nationalrike- 
dom, som Sverige egde i sitt sillfiske; och det är samma 
förderfliga redskap, med hvilka man sedermera allt jemnt 
plundrat och förstört äfven det sillyngel, som tillkommit 
efter de få stimmar, hvilka undsluppo förödelsen och hvilka, 
om de blifvit fredade, och blott den efter hand mognade 
sillen blifvit med passande garn uppfiskad, säkert redan 
på 40—50 års tid, skulle hafva utvecklat sig till ett så be- 
tydligt sillfiske, att Sverige, som nu årligen skattar med 
millioner till utländningen för denna nödvändighetsvara, 
ej blott icke behöfde köpa den utifrån, utan äfven kunde 
deraf årligen afsätta betydligt. Sillvadens förderflighet be— 
står deri att 
4:mo) dermed uppfiskas den omogna och den lekande 
eller utlekta sillen, alla tre slagen magra och odugliga till 
handelsvara; 
