ANSJOVIS. 533 
tunna och lätt affallande. Ryggfenan, som börjar nå- 
got framom midten, mellan nosspetsen och stjertfenro- 
ten, är något mer hög än lång och har 16 strålar. 
Bröstfenorna, under bakbrädden af locket, bestå af 16 
strålar. Bukfenorna, som sitta framom frambrädden af 
ryggfenan och tätt sammans på undra kroppssidan, ha 
7 strålar. Analfenan, som har 17 strålar, slutas i en 
spets. Stjertfenan starkt klufven, har på hvardera fli- 
ken en aflång åt begge ändar spetsig plåt, bestående af 
spånlikt lagda tunna småfjäll. Ryggen grön; undra kropps- 
delarna och sidorna silfverblanka, med en skarp färg- 
gräns, mörkare än den öfriga ryggfärgen. Längden 
6—61—7 tum. 
Anm. Fullkomligt identisk med den spanska och franska 
Ansjovisen. Dock ha exemplar från Medelhafvet, vid 
jemförelsen, befunnits fetare och med tunnare fjällbe- 
täckning. Jemf. journ. 1828—33, p. 178. Prodr.p. 25. 
Vistelseort och lefnadssätt: Ansjovisen förekommer 
mycket sällan vid Sveriges kuster och det, så vidt jag 
vet, blott vid vestkusten från Kullen till Strömstad och, 
vidare vid Norge. I svenska trakterna af Östersjön 
har han aldrig blifvit sedd. Ett par gånger har jag 
fått honom fångad i not och en gång i garn. Oftare 
torde han förekomma i magen hos större torskar, fån- 
gade på djupet. De, hvilka jag erhållit, ha blifvit tagna 
under sommarmånaderna. 
Lektiden infaller efter Risso, i Medelbafvet, under 
sommartiden. Närmare bestämmes den icke. 
