VANLIG TORSK. 539 
främsta ryggfenan, som är kortare än mellersta, men 
högst af alla, är i brädden afrundad och består af vid 
pass 15 strålar, af hvilka 3:dje och 4:de äro längst; 
andra ryggfenan är en fjerde- eller femtedel längre, än 
första, men ej så hög och bakåt aftagande i höjd, har 
brädden mer rät; den består af omkring 18 strålar: 
den tredje fenan är litet kortare än den främsta och 
liksom den 2:dra bakåt lägre med nästan rät brädd 
och med 17 till 19 strålar.  Stjertfenan, tvär, dock i 
midten något naggad, består af vid pass 30 strålknip- 
pen. Bukfenorna ha 6 strålar, af hvilka den främste 
slutas med en kortare och den 2:dre med en längre 
smal tråd. Bröstfenorna, som sitta fästade något framom 
frambrädden af främsta ryggfenan ha 17—419 strålar. 
ÅAnalfenorna: den främre, som är längst och börjar un- 
der början af 2:dra ryggfenan samt går något längre till- 
baka än hon, har 18—-20 strålar; den bakre, som slutar 
jemnt under slutet af bakersta ryggfenan, har 17 strå- 
lar, någon gång biott 15. Analöppningen ligger under 
skiljerummet mellan A:sta och 2:dra ryggfenan, midt 
emellan nosspetsen och stjertfenroten. Fjällen temligen 
små, rundaktiga mycket tunna. Sidolinien hvitaktig, stun- 
dom med mörka småfläckar, bildar en slapp båge, pa- 
rallel med ryggen, från skuldran Mill mot slutet af 2:dra 
ryggfenan, der hon sänker sig starkare, hvarefter hon 
går rakt ut. Färgen: rygg och sidor spräckliga eller 
beströdda med små mörka fläckar, dessa stå isynner- 
het tätt på ryggen och på hufvudet, der de äro mycket 
mindre; undre kroppsdelarne hvita, beströdda med små 
svarta punkter.  Ryggfenorna vanligen gråbruna och 
fläckiga; bröst- och stjertfenorna brunaktiga ofläckade; 
bukfenorna rödgrå; analfenorna grå stundom vid roten, 
stundom vid brädden hvitaktiga. 
I anseende till grundfärgen på rygg och sidor fin- 
nas många olikheter: 
a) hvitgrå eller grå; kallas Gråtorsk. Är vanligast. 
Bl 
