VANLIG TORSK. 543 
att lektiden bör antagas från början af Mars till samma 
tid i April, under vanliga år. Under mycket milda 
vintrar börjar lektiden redan i slutet af Februari och 
under sträng och långvarig vinter, i rmmedlet af April. 
Vanliga år blifva emedlertid den rätta måttstocken” +), 
I södra delen af Östersjön, vid fiskläget Abekås, leker 
torsken ej förr än i slutet af April eller början af Maj. 
— Leken anställes på måttligt djupt vatten, der bott- 
nen är beväxt med lång, på hvilken rommen troligen 
afsättes (ExrstrR.). Sedan leken är slutad, sprider sig 
torsken till mindre eller större djup, efter storleken. 
Ynglet skall växa fort, så att ungarna redan första 
senhösten skola hålla 10—15 tum i längd; men tro- 
ligen äro dessa från förra året, och årets yngel kring 
3—4 tum. I Kullen säges han leka redan vid 8—9 
tums längd. 
Födoämnen: Torsken är en glupsk roffisk, ehuru 
dess tandbyggnad icke antyder samma grad af rofgirighet 
som Kummelns, Långans eller Gäddans rm. fl. Dess 
föda består mest i smärre fiskar, kräftor och blötdjur. 
Han uppebåller sig föga öfver bafsbottnen, och dess 
rörelser i vattnet äro mindre lNfliga än en stor del 
andra fiskars. 
Fångst: Torsken fiskas med krok eller garn, vid 
alla kuster af Skandinaviska halfön, der denna fisk fö- 
rekommer. Det förra sker antingen med snöre, lina 
eller backe. Det första samt garnfisket är föga bruk- 
ligt af Bohusläns fiskare; backefisket begagnas der 
mest. Jemf. Erxströv Praktisk Afhandl. m. m. pag. 37, 
der dessa olika fisken beskrifvas. Garn användes i Kullen. 
Det största torskfiske vid Skandinavien, och ett af 
de största på jorden, är vinterfisket vid Lofoten, en 
") Samma förhållande uppgafs af fiskarena vid Fisk- 
läget Grafvarna 1826: ”Den stora Torsken leker i Mars 
och April; han går då upp på grundarna för att sätta rom- 
men, der efter går han på djupet.” (Resejourn. sid. 149). 
