GLYSTORSK. 549 
under sista ryggfenan. Stjertfenan, temligen lång och 
smal är i spetsen något halfmånformigt inskuren och 
har 26 strålar, utom en mängd korta öfver och under. 
Skäggtömmen under hakan är ej mycket längre än + 
ögondiameter. Tänderna på plogbenet bilda en båge 
och utgöra bakåt en dubbel, framtill en enkel rad med 1 
eller 2 tänder främst, framom raden; på mellankäksbe- 
nen längs yttre brädden en gles rad af gröfre krökta 
tänder, innanför denna en smal karda af mycket smärre 
tänder; i underkäken äfven en rad af gröfre tänder 
och utanför dessa en tät rad af fina tänder. Sidoli- 
nien brun, krökt, sänkt under mellersta ryggfenan. Fjäl- 
len temligen stora, spånlikt lagda, räfflade, på den blot- 
tade delen med på långs parallelt gående räfflor. 
Färgen ofläckad, på öfra kroppsdelarna gråbrun eller 
rödaktigt gråbrun, hvilken färg småningom öfvergår på 
sidorna och buken i silfverhvit. De öfra fenorna och 
stjertfenan bruna, de undra mörkare med hvit bräm; 
bukfenorna hvita: Hela fisken mer eller mindre tätt 
beströdd med svarta punkter, som nästan likna svart 
sand. Iris silfverhvit ofvan svart. 
istelseort och lefnadssätt: Glysan förekommer al- 
drig i Östersjön och sällan i Sundet; dock är hon en och 
annan gång fångad vid Landskrona och Rå. Vid Kul- 
len träffas hon stundom bland Planken (Gadus Pol- 
lachius) isynnerhet om hösten inne i de så kallade 
lårarna under berget, på stenbotten. Hon fastnar då 
stundom i de garn, som utsättas för Slättflundror, Task- 
kräftor m. m. Jag har fått henne derfrån både om 
sommaren och midt i Januari. I Götheborgs södra 
skärgård fångas Glysan på handsnöre om sommaren, 
på bergbotten bland Bergtorsken (sid. 450) på 10— 
20 famnars djup, äfven på lerbotten, på 30 famnar. 
”I vaden fås ofta halfva tjog,” i Kalfskunds skärgård. 
Den fås alla årstider. Äfven i Norra skärgården, der 
bon är talrikare, fås hon på stenbotten, på 6—38 famnars 
