VANLIG LÅNGA. 575 
inunder silfvergrå; främre ryggfenan har baktill en svart 
fläck; bakre ryggfenan och analfenan baktill, samt stjert- 
fenan, med ett svart band inom den hvita brädden. 
Tänder: i underkäken kring 14 på hvar sida i en gles 
rad, stora syllika något inböjda, hoptryckt-trinda, med 
en lancettlik brun; spets; mellankäksbenen med ett bredt 
fält af små kardlikt och tält sittande tänder. Plogbe- 
net framtill utbredt platt, med en framtill starkt båg- 
böjd utkant, innanför hvilken står en rad af 10—12 
stora syllika tänder och utanför denna, på sidorna, en 
rad af talrika mycket små tänder. 
Varietet: Beströdd med glesa runda svarta fläc- 
kar, stora som större ärter; För öfrigt lika med förra. 
Af denna art har jag aldrig träffat mycket små 
ungar. 
Vistelseort och lefnadssätt: Långan ingår aldrig 
i Östersjön; från Sundet har jag sällan erhållit den och 
aldrig andra än temligen små och unga exemplar. Afven 
i Kullen, fås icke ofta denna fisk, och då han fås fiskas 
han alltid på djupet på mjuk botten; ty Långan går 
aldrig in på stenbotten; hon är en hafsfisk, som mest 
håller sig i öppna sjön på betydligt djup och sällan 
ingår nära land i vikar eller sund. För fiskarena i 
Bohuslän är Långan, näst efter Torsken, den vigtigaste 
fisksorten, och fångas på samma ställe och samma sätt 
som den. Man går under sommarmånaderna uti bör- 
jan af veckan med båt på 12—13 alnars köl (plikt 
förtill, eljest öppen) och med 6 man på båten. Man 
går (t. e. från grafvarna) till Skagern 12 mil; under 
seglingen dörjar man Makrill (vid Makrilltiden) till bete, 
eller ock går man på grunden vid Jutland och tager 
Kolja med småbackor; derefter går man 16—18 mil 
längre 1 vester förbi Jutland, så att man har Skagern i 
S. 0. Här lägger man ut storbackor på 80—90 fam- 
nars djup. När stark torka inträffar, håller sig fisken 
mer på djupet och då sätter man på 150 famnar; 
