VANLIG LAKE. 583 
Födoämne: Taken, liksom alla fiskar med bred, starkt 
beväpnad mun och trögt lynne, är en glupsk roffisk. 
Han infinner sig på andra fiskars lekställen och förtär 
den lagda rommen; han utlurar från sitt gömställe, 
der han på bottnen ligger dold, äfven små och större 
fiskar, som han uppsnappar och sväljer. 
Fångst: LTikasom alla fiskar med nedplattadt huf- 
vud, går Laken ständigt vid bottnen och kommer aldrig 
upp till vattenytan. Han är trög och dösig. Att han 
skulle gå två mil på en natt, som uppgifves i Skand. 
fiskar s. 173, synes åtminstone föga sannolikt. Laken fån- 
gas på åtskilligt sätt: om vintern, då han går på grundt 
vatten under ”glanskis” döfvas han med yxhammare och 
upptages derefter genom ett på isen hugget hål. Med 
ryssjor, som stå ute under hela vintern och tidtals 
dragas upp och viltjas. Stundom har han i dessa 
”stoppat sig in” så att de äro alldeles fulla. Äfven 
tages han på nät, not och långref. Han börjar, efter 
uppgift, redan leka då han är så liten att 7—8 gå 
på ett skålp. 
Begagnande: Taken, stufvad och försedd med pas- 
sande sås, anses vara en bland de mest välsmakande 
fiskar; isynnerhet anses lefvern för en stor läckerhet. Af 
rommen kan göras god kaviar och af simblåsan husbloss. 
Bartel-Slägtet (Phyeis ARTED.). 
RyGcresor och stjertfena som hos Långorna. Buklenor- 
nas få strålar från roten utåt hopväxta till 1, 
derefter klufna till 2. Stjertfenan skild från anal- 
och ryggfenan. 
Kroppen långlagd, täckt med stora spånlikt lagda fjäll. 
En kort skäggtöm under hakan. 
TÄNDERNA Små täta sitta i breda kardlika fält på plog- 
benet, underkäken och mellankäkbenen. 
Hithörande arter förekomma endast i hafvet. 
