584 TORSK-FISKAR. 
Vanlig Bartel (Phycis furcatus Frem.). 
Artm. — Plogbenets tandfält smalare än öfverkäkens. 
Främre ryggfenan, mycket högre än bakre, hög och 
spetsig, spetsen slutas i en sträng. Bukfenorna räcka 
förbi analöppningen. Gällocken på insidan svarta. 
Gh. 7; HR 9 FSE: Br; 16; BA; ASA SY 
Synonymi: Barbus major cornubiensis RAN Synops. p. 
163, fig. 7. — Gadus furcatus Pen. Brit. Zool. II. Pp. 
191, tab. 31, n. 82. — The great forked Beard YARR. 
Brit. fish. IL. p. 289 med fig. — Phycis blennoides 
ScHNEM.-BLocH. Syst. p. 56, tab. 44. — Risso Hist. 
nat. de I'Eur. merid. Ill. p. 222. — Niss. Prodr. p. 49. 
Beskrifning: Kroppen långlagd hoptryckt, isynner- 
het bakåt, samt belagd med stora spånlikt lagda fjäll, 
har en skäggtöm under hakan. Hufvudet nedtryckt; 
pannans bredd lika med eller något mindre än en 
vertikal ögondiameter; ögat innehålles 3+ gånger i en 
hufvudlängd. Främre ryggfenan kort spetsig och högre 
än den bakre; denna och analfenan mycket långa och 
betydligt skilda från stjertfenan, som är afrundad. Buk- = 
fenornas strålar 3, från roten till öfver midten hope 
växta till 4 £), de 2 längsta utåt skilda, mycket längre 
(11 gång) än hufvudet, räcka tillbaka långt förbi anus. 
Tänderna, liksom hos Laken, små, täta, liggande i breda 
fält på mellankäkben, underkäk och plogben, och af 
dessa äro, I motsals mot Lakens, mellankäkbenens tand- 
fält bredare än plogbenets. På Cranium finnes spår 
efter hjessekam, ungefär som hos Molva. 
Vistelseort och lefnadssätt: Denna fiskart före- 
kommer så väl i Medelhafvet vid Nizza, som i Nord- 
sjön vid England och Norge. Från Norges vestkust 
har jag flera gånger erhållit honom med den upp- 
gift, att han der fiskas bland annan Torsk, dock mera 
”) Att detta är förhållandet ser man redan på ett torr- 
kadt exemplar, utan skelettering. 
