SKÄLÅNGA. 585 
"sällan; åtminstone är han icke allmän och i Kattegat 
4 
går han icke in. Deremot förekommer han vid Eng- 
land, så väl vid Skottland, som vid sydkusten af Corn- 
wall och vid Irland. Det vill synas att han är mindre 
"sällsynt vid de södra än norra kusterna; vid Coruwall 
” 
är han, enligt Yarreur, temligen allmän under vinter- 
liden, då ban infinner sig på grundt.vatten för att leka. 
I Medelhafvet skall han, enligt Risso, uppehålla sig på 
djupt vatten med dybotten. Han säges der leka om 
våren. I Medelhafvet håller han i längd vid pass 0,500, 
eller kring 201 tum. Våra exemplar från Norge hålla 
1 längd 18 tum till 2 fot. 
Anm. En annan art af detta slägte Phycis Tinca Cuv. UU. p. 335. 
Phycis mediterraneus Bisso 1. c. p. 222. — Blennius 
phycis LIN. Syst. I. p. 442, är hittills funnen blott i 
Medelhafvet. Den har 
främre ryggfenan afrundad, ej högre än den bakre; 
bukfenorna ungefär af hufv udets längd ; pannans bred 
större än en perpendikulär ögondiameter; ögat inne- 
hålles litet mer än 4 gånger ibufy udlängden. Exempl. 
på Lunds Museum. 
Skärlånge-Slägtet”) (Motella Cuv.). 
Krorees långsträckt, bakåt starkt hoptryckt; nosen ned- 
tryckt dock ej bred. Fjällen små, ligga i en 
tjock slemmig hud. 
Fesorså: Ryggfenorna två, den bakre lång jemnhög; den 
främre kortare, mycket lägre, ligger i en fåra 
långs framryggen och består af en mängd hår- 
fina, från roten till midten genom en tunn hinna 
förenade strålar, af hvilka dock den främsta är 
högre och tjockare. Analfenan lång; anus fram- 
om midten. Bukfenorna slutas i en spets. Stjert- 
fenan afrundad, skild från anal- och ryggfenan. 
") Kallas äfven Sjöveslor och Permuck. 
Skandin:s Fiskar. 38 
