PADDTORSK. 593 
vid Grip, en af de ytterst i hafvet, utanför Christians- 
sund i Norge, belägna öar. Den uppeböll sig isynner- 
het i de vattenpussar, hvilka vid ebben lemnades qvar 
i bergshålorna. Stora och små funnos blandade. I 
vattnet utmärkte de sig genom en särdeles liflighet; 
upptagna dogo de inom få ägonblick, men under de 
häftigaste rörelser och språng. Ån hoppade de 10 
gånger sin längd eller mera, än vibrerades stjerten eller 
hela kroppen med sådan snabbhet, att dess rörelser, 
liksom ett surrande hjuls, knappt kunde följas med 
ögat. Men de dogo hastigt, vanligen midt under dessa 
häftiga rörelser och lefde knappt en minut ofvan vatt- 
net.” (v. Diör.). — Vid Englands kuster förekommer 
denna fisk stimvis men ses ej förr än i Maj; vintern 
förmodas han tillbringa i djupt vatten; under sommaren 
håller han sig mest nära vattenytan. 
Paddtorsk-Slägtet (Raniceps Cuv.). 
Knrorees långlagd, slembetäckt, framtill tjock, bakåt starkt 
hoptryckt; hufvudet nedtryckt, bredt, bredare än 
kroppen och ofvan platt. Fjällen små, trinda, 
betäcka kroppen och hufvudet både ofvan och in- 
under. 
Fenorsa : Ryggfenorna två: den bakre lång, nästan jemn- 
hög, den främre rudimentär, ligger i en fåra och 
består af blott af 1 (större) stråle (med 2 ytterst 
små fina bakom sig). Analfenan lång. Bukfenorna 
slutas i 1 eller 2 långa trådar. Stjertfenan af- 
rundad, skild från anal- och ryggfenan. 
SKäGGTÖM blott 1, sittande under hakan. 
GÄLÖPPNINGARNA Stora; gältäckarna förenas framtill på 
gälnäset i en spetsig vinkel, (ej genom tvärfålla). 
Gälstrålarna 7. 
TänDeERNA klolika, krökta och spetsiga, på mellankäksben, 
