596 TORSK-FISKAR. 
0.0 
| Nordsjön. I Kullen fås han isynnerhet om efterhösten 
i torskgarnen, då stundom fångas 3—4 stycken i ett garn. 
I Bohusskären förekommer han äfven oftare; men fiska- 
rena föra honom sällan med sig ull Götheborg, emedan 
han för sin svarta färg och fula utseende föga efter- 
frågas. Han skall dock enligt Horcsercs intyg vara en 
verklig läckerhet; dess kött, som är hvitt och fast, har 
= en fin smak, något liknande den af kräftor.” Fe 
Kullen anses han för god fisk och begagnas, likaså vid 
ae söälMarstrand:. På somliga ställen ale han. Vid Nor- 
= ges vestra kuster förekommer han också och har re- 
ve dan. blifvit örfet beskrifven af Ström 1 dess Sönd- 
Ft 4 axmörs-Beskrif. 322, Vid Engelska öarna förekommer 
han också, men äfven der sällan. Beträffande dess 
lefnadssätt, så lefver han på stenig botten bland tång 
o 
Få 
Vs och sjögräs, nära stränderna, och på mindre betydligt - 
Rh = djup. Han går alltid nära botten. Dess födoämnen 
bestå hufvudsakligen i Sjöborrar och Sjöstjernor, (Echi- 
vs nodermer) med hvilkas krossade skal och ben man 
of vanligen finner dess mage och tarm fullproppade. För - 
beta. ändamål har han fått trubbiga svalgtänder. Men 
han synes äfven förtära blötdjur och kanske småfisk; 
ty han fås ej blott i garn, utan biter äfven stundom 
på krok. — Vid Kullen säges han leka mellan Mår- 
”.« tensdag och Jul. 
a 
2» 
Lubb-Slägtet (Brosmius (Cuv.). 
Krovpes långsträckt, framtill trind med något nedtryckt 
hufvud, bakåt hoptryckt, slembetäckt, belagd med 
mycket små tunna fjäll, äfven på hufvudet. Un- 
der hakan en skäggtöm. oh 
FenoRsa: Ryggfenan en enda mycket lång, Få, 
sträcker sig längs hela ryggen; Analfenan lång, 
jemnhög; Bukfenorna slutas i 3 korta spetsar;” 
